Справа № 991/4297/21
Провадження № 11-сс/991/457/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1 

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року місто Київ
Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду в складі колегії суддів:
головуючого судді – ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2021 року про відмову в задоволені скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
за участю:
особи, яка подала апеляційну скаргу, – ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного рішення та встановлені судом обставини
16 червня 2021 року ОСОБА_6 подав до Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) заяву-повідомлення про вчинення суддями в справі № 357/9723/14-ц кримінальних правопорушень, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України. Кримінального кодексу України (далі – КК України). 
Враховуючи те, що відомості про зазначені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) внесені не були, ОСОБА_6 звернувся до Вищого антикорупційного суду зі скаргою, в якій просив слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ та зобов`язати останніх внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, згідно із його заявою-повідомленням.
За результатами розгляду, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 01 липня 2021 року відмовив у задоволенні вищевказаної скарги, оскільки дійшов висновку, що в заяві-повідомленні про вчинення кримінальних правопорушень, відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2021 року, ОСОБА_6 27 липня 2021 року подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить вимогу про: поновлення строку на апеляційне оскарження; скасування оскаржуваної ухвали; постановлення нової ухвали, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.
В обґрунтування вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначає, що ухвала слідчого судді від 01 липня 2021 року була отримана наручно 06 липня 2021 року та з цієї дати, на його думку, обчислюється строк на її оскарження. 
Обґрунтовуючи інші вимоги апеляційної скарги, посилається на те, що висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, є такими, що порушують норми процесуального законодавства. Вважає, що стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) передбачає обов`язок слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР та не вимагає оцінки цими суб`єктами заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину. Наведена норма закону є обов`язковою для виконання, а тому слідчий суддя повинен був захистити порушені права заявника, розглянути скаргу та за результатами розгляду дійти висновку про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести відповідні відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Позиції учасників судового провадження
Особа, яка подала апеляційну скаргу, залишила зал судових засідань до закінчення апеляційного розгляду. 
Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду. При цьому, учасники судового провадження, які не прибули, не надали суду свої позиції щодо вимог та доводів апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті ухвали слідчого судді та поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до таких висновків.
Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, якщо інше не передбачене КПК України (п. 3 ч. 2 ст. 395 цього Кодексу).
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, оскаржувана ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду було постановлено 01 липня 2021 року, повний текст якої проголошено 06 липня 2021 року та в цей же день отримано ОСОБА_6 .
09 липня 2021 року ОСОБА_6 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу слідчого судді, яка 13 липня 2021 року судом апеляційної інстанції була повернута ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що останнім чи його представником не було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.
27 липня 2021 року ОСОБА_6 вдруге звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 01 липня 2021 року та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Згідно правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, висловленої в постанові від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18), за змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження. Оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження. У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_6 не були відомі мотиви прийнятого судового рішення до отримання ним копії повного тексту, колегія суддів вважає за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2021 року.
Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
У свою чергу, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (параграф 1, статті 303-308 цього Кодексу).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що заява-повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді, суддів різних інстанцій та юрисдикцій ознак перелічених злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями при розгляді справ. А тому в слідчого судді відсутні правові підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ст. 214 КПК України.
З такими висновками слідчого судді погоджуючись й колегія суддів, з огляду на таке.
Так, КК України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 цього Кодексу).
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого – виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні Вищого спеціалізованого суду України № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
У свою чергу, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».
Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище.
Розглядаючи скаргу ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених службових осіб стосовно поданої ним заяви-повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків щодо відсутності достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події (навіть не прийняте судове рішення, як наполягає ОСОБА_6 , а допущені на його думку порушення під час судового процесу) свідчать, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення. Перегляд (в апеляційному та касаційному порядку) рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2014 року в справі № 357/9723/14-ц та залишення в його силі свідчить не тільки про те, що рішення є правильним по суті, але й що допущені під час судового розгляду порушення (якщо вони взагалі мали місце) не є настільки суттєвими, щоб його скасувати. 
Вказані в заяві ОСОБА_6 обставини не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і що описані в ньому факти потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею рішення є правильним по суті.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи оскаржуване рішення виключно на підставі наданих йому матеріалів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, дійшов вірного висновку, що узгоджується з усталеною судовою практикою та положеннями КК України, стосовного того, що заява-повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях судді, суддів різних інстанцій та юрисдикцій ознак перелічених злочинів, відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями при розгляді справ. А отже, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до ст. 214 КПК України.
Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_6 вже неодноразово звертався до НАБУ із заявами-повідомленнями про вчинення суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, суддею Апеляційного суду Київської області та колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 357/9723/14-ц кримінальних правопорушень, за які передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 КК України, а також до Вищого антикорупційного суду зі скаргами на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. В судовому засіданні ОСОБА_6 також пояснив, що ці заяви були ідентичні та стосувались одних і тих фактів (подій). Ці факти кожного разу перевірялися та досліджувалися слідчими суддями, результатом чого були постановлені відповідні ухвали, які після оскарження в апеляційному порядку були залишені без змін. 
На думку колегії суддів, такі дії ОСОБА_6 свідчать про його зловживання процесуальними правими.
Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку (стаття 310 КПК України).
За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін (пункт 1 частини 3 статті 407 КПК України).
Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. 117, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 листопада 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2021 року – без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_2 

Судді         ОСОБА_3 

ОСОБА_4