П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/8/21	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Стас Л.В.,
суддів:Турецької І.О., Шеметенко Л.П., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просив:
- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №171603 від 08 вересня 2020 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 8500,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абз.14 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що уповноваженими особами Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами габаритно-вагового контролю встановлено факт перевищення його транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, внаслідок чого складено акт та оскаржувану постанову.
Вказує, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб, який належать позивачу є контейнеровозом, тому його вага не повинна перевищувати 44 т. Отже, в даному випадку позивач вважає, що ним не перевищено фактичну масу транспортного засобу та не допущено порушення вимог п.22.5 ПДР, таким чином постанова про застосування санкцій за відсутність дозволу, на думку позивача, є протиправною.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 - відмовлено.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що в оскаржуваній постанові зазначено про перевищення загальної маси транспортного засобу, встановлених п.22.5 ПДР, замість перевищення встановлених вагових норм за навантаженню на вісь. 
Відповідачі не скористалися процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Судом встановлено, що 24 липня 2020 року ФОП ОСОБА_1 здійснював автоперевезення вантажу «пшениця 3 класу» масою нетто 25460 кг насипом, власним вантажним автомобілем «MAN» НОМЕР_1 з напівпричепом «KOGEL» НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , на підставі ТТН №9 від 24 липня 2020 року.
На підставі направлення на проведення рейдової перевірки від 23 липня 2020 року №001398 та графіку проведення рейдових перевірок, посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртансбезпеки 24 липня 2020 року проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт №225864.
Перевіркою встановлено наступні порушення:
- перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу ТТН від 24 липня 2020 року №9 вантаж: пшениця 3 класу, врожаю 2020 року, з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 9,09%, загальна маса т/з 42,05 т.
За результатами перевірки транспортного засобу 24 липня 2020 року також складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024058, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040018, в яких зафіксовано перевищення вагових параметрів на одиночну вісь 12,00 т при нормативно допустимих 11 т, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №225864 та нараховано плату за проїзд у розмірі 16,40 євро.
В подальшому, висновки акту перевірки стали підставою для винесення в.о. начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №171603 від 08 вересня 2020 року, якою за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» на підставі абз.14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III (далі – Закон №2344-III) до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 8500 грн.
Не погоджуючись з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд дійшов висновку про те, що постанова Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 08 вересня 2020 року №171603 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн., є правомірною.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно частин 1, 4 статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 (далі - Порядок №879).
Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
За змістом пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., №41, ст.1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.
Згідно із п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Наведеними вище правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
З матеріалів справи встановлено, що адміністративно-господарські санкції були застосовані до позивача у зв`язку із встановленням факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів на 9,09 % без відповідного дозволу, зокрема, встановлено навантаження на вісь транспортного засобу - 12,00 т, тоді як гранично допустимою є 11 т.
У зв`язку з виявленням вказаного порушення позивача було притягнуто до відповідальності згідно абз.14 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Поряд з цим, колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання щодо притягнення позивача до відповідальності відповідачем не було враховано те, що вантаж, який перевозився є сипучим та подільним, тобто не було враховано властивостей вказаного вантажу та можливість його переміщення по всім осям транспортного засобу під час руху.
Так, за приписами ч.2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ (далі Закон - №3353-ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Аналогічно ч.3 ст.48 Закону №2344-III встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до п.22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Згідно ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі – Закон №2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з п.22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Таким чином, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:
- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;
- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.
В свою чергу, абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-IIІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз вказаної норми абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-IIІ дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу.
Сторонами у справі не заперечується обставина, що позивач перевозив пшеницю, яка за своїми характеристиками є подільною, тобто може при завантаженні бути поділеною на окремі частки без втрати або пошкодження її властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху - заборонено.
Головна мета такої заборони - збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.
Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
З огляду на неможливість на законодавчому рівні отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-IIІ за відсутність такого дозволу.
У такому випадку до перевізника має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування посадовою особою Укртрансбезпеки плати за проїзд, відповідно до п.31-1 Порядку №879.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року №814/1460/16.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова №171603 від 08 вересня 2020 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 8500,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абз.14 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є протиправною та підлягає скасуванню, а позов ФОП ОСОБА_1 - задоволенню.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п.1 ч.1 ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу, судові витрати понесені ФОП ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню шляхом стягнення загальної суми судового збору у розмірі 5255 грн. (2102 грн. - за подання позову, 3153 грн. - за подання апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року – скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №171603 від 08 вересня 2020 року, якою накладено на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 8500,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абз.14 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Стягнути з Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ 39816845), Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845), Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ 39816845), солідарно, за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у загальному розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку  не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 05.08.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.