Справа № 354/467/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/1136/21 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчук І.В., Девляшевського В.А.                
секретаря                Капущак С.В.
з участю                представника ОСОБА_1 адвоката Максиміва В.М.
                       приватного виконавця Витвицького В.В.
представника        ТОВ «Фінансова компанія «Парітет Фінанс Груп» адвоката Бойка Р.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 03 червня 2021 року, постановлену в складі судді Миговича О.В. у м.Калуші,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року ОСОБА_1   звернувся в суд з скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про передачу майна на електронні торги та неприйняття рішення про повернення виконавчого документа.
Скарга мотивована тим, що 27.04.2021 року він зайшов на сайт https://setam.net.ua/ та побачив, що його квартира АДРЕСА_1 виставлена на торги. Згідно інформації про об`єк лота, квартира виставлена на торги в межах виконавчого провадження 364533264. Лот сформований 22.04.2021 року, торги заплановані на 24.05.2021 року. Вказував, що вказана інформація є незаконною, оскільки на це майно розповсюджується заборона на стягнення, встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», так як кредит брався саме у іноземній валюті на купівлю цієї квартири, яка використовується ним як місце постійного проживання. Просить, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 . Також просить, зобов`язати приватного  виконавця  виконавчого округу  Івано-Франківської області Витвицького В. В. відкликати заявку на продаж квартири АДРЕСА_1 ). Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано- Франківської області Витвицького В. В. щодо не вирішення питання про наявність підстав для повернення виконавчого листа по справі № 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та зобов`язати  приватного  виконавця виконавчого округу  Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича вирішити питання щодо наявності підстав для повернення виконавчого листа 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 03 червня 2021 рокуу задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, стягував ТзОВ «Фінансова Компанія» Паритет Інвест Груп» про передачу майна на електронні торги та неприйняття рішення про повернення виконавчого документа відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з постановленням нової про задоволення скарги, вказуючи на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права й постановив незаконну ухвалу. На думку апелянта, суд неправильно застосував норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», також судом не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права та вважає, що суд зробив висновок який не відповідає обставинам справи, тому такі порушення безпосередньо вплинули на характер та зміст оскаржуваного рішення суду. Просить, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 . Також просить, зобов`язати приватного  виконавця  виконавчого округу  Івано-Франківської області Витвицького В. В. відкликати заявку на продаж квартири АДРЕСА_1 ). Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. щодо не вирішення питання про наявність підстав для повернення виконавчого листа по справі № 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та зобов`язати  приватного  виконавця виконавчого округу  Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича вирішити питання щодо наявності підстав для повернення виконавчого листа 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
            12 липня 2021 року ОСОБА_3  подав відзив, в якому заперечує доводи апеляційної скарги. Вказує,  що  ним вчиняються всі необхідні дії щодо виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Боржник належним чином був повідомлений про початок примусового виконання рішення суду, однак ним не вжито жодних заходів щодо виконання покладеного на нього рішенням суду зобов`язань, жодних повідомлень, заяв чи клопотань виконавцю він не подавав, вимоги виконавця ігнорував, хоча знає про таке виконавче провадження, має ідентифікатор доступу та можливість знайомитися з його матеріалами у будь-який час, заборгованість не погашено, декларацію про доходи та майно виконавцю не подано, на виклики виконавця боржник не реагує. Тому, вважає, що боржник уникав та ухилявся від виконання рішень та не має наміру його виконувати. Фактично боржник проживає в м. Яремче, де отримує і кореспонденцію від нього, в тому числі, оскаржувану постанову, а також звідти направив дану скаргу до суду, що вбачається з конверта. А тому безпідставними є твердження про те, що боржник не знав про виконання чи проведення будь-яких виконавчих дій, в той же час причин невиконання ним рішення суду не повідомляє. 
Щодо посилання представника скаржника на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів  України  про мораторій  на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначив, що квартира АДРЕСА_1 була придбана 27.11.2007, а кредитній договір було укладено 30.11.2007, тобто нерухоме житлове майно придбалося не за кредитні кошти, у зв`язку із чим мораторій в даному випадку не застосовується. Тим більше, постанову він виніс не з приводу реєлізації майна, а тільки щодо його опису і арешту, що не заробонено жодною нормою закону. Просив у задоволенні скарги відмовити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.
Приватний виконавець Витвицький В.В. доводи апеляційної скарги заперечив. Ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просить залишити її без змін. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що на дії пов`язані із зверненням стягнення на нерухоме майно боржника, що вчиняються під час виконання судового рішення не поширюються норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» на що вказував боржник. Також суд вказав, що боржник не використовує належне йому майно, як місце постійного проживання, обґрунтував це тим, що не зважаючи на те, що боржник зареєстрований у АДРЕСА_1 , отримав постанову про відкриття виконавчого провадження в м. Яремче Івано-Франківської області, тому на думку суду, це підтверджує той факт, що боржник не використовує нерухоме майно в м.Калуш як постійне місце проживання, а лише як місце реєстрації. Рішення суду яке набрало законної сили про стягнення боргу з ОСОБА_1 не виконано, борг не сплачений а майно яке належить боржнику на праві власності є предметом іпотеки, переданого Банку відповідно до умов договору іпотеки. Вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду буде належною підставою для завершення виконавчого провадження. Невиконання рішення суду боржником та спонукання виконавця у скарзі до завершення виконавчого провадження це спроба перешкоджання у виконанні судового рішення.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2010/2007 згідно якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та плановості грошові кошти у сумі 37390.20 дол.США (Тридцять сім тисяч триста дев`яносто доларів США 20 центів) доларів США строком до 27 листопада 2037 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 1,115% відсотків на місяць.
Згідно п.1.2 цього Договору цільове використання кредиту - купівля чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно- квартиру, що знаходиться за адресою місто Калуш. Витрати Позичальника пов`язані з оформленням кредиту. Оплата комісії за розрахунки за цим договором.
У відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме  майно № 16822413 від 27.11.2007 року, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1   на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року.
30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки відповідно до якого предметом іпотеки являється чотирьохкімнатна квартира  АДРЕСА_1 (а.с.92 т.2)
Згідно п.1.5 Предмет іпотеки знаходиться у власності іпотекодавця, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим 27 листопада 2007 року приватним нотаріусом Тихан О.М., Калуського нотаріального округу по реєстру №Д-1907 і зареєстрованим в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації номер запису: 2602/1 в книзі: 23, реєстраційний номер: 4817996.
30 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки відповідно до якого поручитель безвідривно та безпірно зобов`язується відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №2010/2007 від 30.11.2007 а саме: повернути до 15.11.2037 року кредит у сумі 37390,20 дол. США (тридцять сім доларів США 20 центів). Сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,39% (тридцять цілих тридцять дев`ять сотих відсотка річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/360). Сплатити одноразову комісію з розрахунку 1,75% від суми кредиту, сплатити можливі штрафні санкції (штраф,пеня). (а.с.148 т.1)
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення заборгованість за кредитним договором №2010/2007 від 30.11.2007, яка станом на 02.10.2015, що становить 32903,51 доларів США,(еквівалент- 474365,45 грн) - тіло кредит; 6739,37 доларів США (еквівалент-142559,96 грн) - прострочені проценти за користування кредитними коштами; 3739,02 доларів США (еквівалент- 79092,64 грн)- штраф за порушення умов кредитного договору (а.с.224 т.1). 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення 5565,62грн судового збору. Сягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в стані припинення 5565,62 грн судового збору.
Державним виконавцем Олексин В.О. 10.12.2020 року винисено постанову № 63875179 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №345/467/16-ц виданий 08.12.2020 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про Стягнути солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в стані припинення заборгованості за кредитним договором 32903,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 696018,05 грн. ( а.с. 41 т.2)
Старшим державним виконавцем Побуцькою Р.Б. винисено постанови №63875696, №63875418 про відкритя провадження з виконання виконавчого листа №345/467/16-ц виданий 08.12.2020 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в стані припинення 5565,62 грн судового збору, та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» в стані припинення заборгованості за кредитним договором 32903,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 696018,05 грн. (а.с 42-43 т.2)
Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25 січня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача акціонерне товариство КБ «Нара» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Паритет Інвест Груп» у виконавчому провадженні та за виконавчими листами з виконання рішення Калуського міськрайонного суду від 14.12.2017 року. (а.с.49 т.2)
16 лютого 2021 приватним виконавцем Витвицький В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №345/467/16-ц виданого 08.12.2020 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області. (а.с.89 т.2)
Постанову про відкриття виконавчого провадження боржником ОСОБА_1    було одержано 19.02.2021року, по АДРЕСА_4 особисто, що підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення.
02.03.2021 року приватним виконавцем,  проведено опис й арешт квартири АДРЕСА_1 , що знаходяться за адресою: м. Калуш. Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника відправлено рекомендованим листом під розписку Боржнику (зберігачу) ОСОБА_1 за адресою зазначеною у виконавчому документі.
Згідно  звіту про незалежну оцінку  СОД ОСОБА_6   від 14.04.2021року вартість  квартири АДРЕСА_1 становить 592894грн.
21.04.2021року приватним виконавцем направлено заявку на реалізації описаного й арештованого майна Державному підприємству "СЕТАМ".
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частиною першою статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
З наведеною нормою права передбачено, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» лише обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.
Верховний Суд України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-483цс15 виклав правовий висновок, відповідно до якого поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).
Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове звернення стягнення на майно (відчуження без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 цього Закону протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Зазначений Закон унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Установлено, що квартира АДРЕСА_1   придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року за кредитні кошти, таке нерухоме житлове майно використовується ним як місце постійного проживання, у позичальника немає іншого нерухомого житлового майна, загальна площа вказаного нерухомого житлового майна не перевищує 140 квадратних метрів, спірна квартира виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, наданим скаржнику банком.
Зазначені обставини підтверджуються: кредитним договором № 2010/2007 від 30 листопада 2021 року; (а.с. 130 т.1); договором іпотеки від 30 листопада 2007 року (а.с.92 т.2); заявою ОСОБА_7 про факт отримання коштів 30 листопала 2007 року від ОСОБА_1 як остаточний розрахунок за продану квартиру; Витягом з Державного реєстру правочинів № 5032228 від 27.11.2007 року. 
Відповідно до ст.ст. 3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та правовий висновок ВС КЦС, зроблений у постанові від 07.04.2021 №125/1246/15-ц, де зазаначено, що за змістом положення статті 29 ЦК України та статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декільк місць проживання, однак здійснення реєстрації свого місця проживання у конкретному живому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання. 
Відтак, спростовуються доводи приватного виконавця, що квартира АДРЕСА_1  не використовується ОСОБА_1 як постійне місце проживання. 
Ураховуючи  наведене  і   визнаючи  правомірними дії  приватного виконавця  Витвицького В.В.  в  частині передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 та відмови зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В. В. відкликати заяву про продаж вказаної квартири, суд першої інстанції не врахував вимоги Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та  Закону України «Про іпотеку» і прийшов помилкового висновку що спірна квартира може бути відчужена без згоди власника на погашення кредитної заборгованості.
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скаржника про визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано- Франківської області Витвицького В. В. щодо не вирішення питання про наявність підстав для повернення виконавчого листа по справі № 354/467/16-ц, виданого 08 грудня 2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області стягувачу ТОВ «Фінансова Компанія «Паритет Фінанс Груп» без виконання у зв`язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки наведені норми права свідчать, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» лише обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.
Суд відхиляє доводи приватного виконавця Витвицького В.В. щодо правомірноності його дій щодо примусово відчуження спірної квартири, так як суперечать Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.1ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зак таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у вищевказаній частині постановлене судом першої інстанції за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому у зазначеній частині оскаржуване необхідно скасувати.
Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки скаржник не подав доказів про понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, то немає підстав щодо розподілу таких витрат. 
Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 03 червня 2021 року в  частині   відмови  у   визнанні неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 та відмови зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича відкликати заяву на продаж квартири АДРЕСА_1 (лот № 476798) скасувати й ухвалити у цій частині нове рішення. 
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича відкликати заяву на продаж квартири АДРЕСА_1 (лот № 476798).
У решті оскаржуване рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.
Повний текст складено 06 вересня 2021 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський