ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5298/20          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          С.М. Гарань

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 серпня 2021 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді          Сорочка Є.О.,
суддів           Єгорової Н.М., 
          Коротких А.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Черкаській області (далі відповідач) від 04.09.2020 №162-115 в частині пунктів 2, 5, 33, 44, 50, 54, 68, 80, 96, 113, 114, 155, 187, 188, 189, 190, 194, 199, 200, 202.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року позов задоволено.
Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані пункти припису є правомірними.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу Управління Держпраці у Черкаській області від 28.07.2020 №126-П «Про проведення планових перевірок» та направлення на перевірку № 459 від 28.07.2020 посадовими особами Держпраці у період з 10 год. 00 хв. 17.08.2020 по 16 год. 00 хв. 31.08.2020 проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в ПАТ «Черкасиобленерго».
За результатами перевірки був складений акт перевірки суб`єкта господарювання від 31.08.2020 №553-115. Даний акт підписаний представниками ПАТ «Черкасиобленерго» із зауваженнями, які надані в установленому законодавством порядку.
За наслідками перевірки позивачу внесений припис від 04.09.2020 №162-115 (далі-припис).
В подальшому, не погоджуючись з вказаним приписом позивач листом від 10.09.2020 № 6374/07-01 «Про виконання припису» звернувся до начальника Управління Держпраці у Черкаській області щодо зняття з виконання деяких пунктів припису, які не відповідають нормам чинного законодавства.
ПАТ «Черкасиобленерго» 02.10.2020 отримало лист від Управління Держпраці у Черкаській області (далі-Відповідач) від 30.09.2020 № 6739/07-17/7065 «Про надання роз`яснень по виконанню припису № 162-115 від 04.09.2020», в якому частково враховані пропозиції позивача.
Керуючись вимогами частини дев`ятої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та пункту 26 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 ПАТ «Черкасиобленерго» листом від 12.10.2020 № 7026/07-02 звернулося до т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці Сажієнка В.В. про зняття з виконання пунктів припису.
Листом від 03.11.2020 № 7717/1/4.1-20 Державна служба України з питань праці повідомила ПАТ «Черкасиобленерго» про неможливість розгляду скарги товариства з посиланням на не визначеність порядку оскарження припису.
Не погоджуючись з пунктами 2, 5, 33, 44, 50, 54, 68, 80, 96, 113, 114, 155, 187, 188, 189, 190, 194, 199, 200, 202 оскаржуваного припису від 04.09.2020 №162-115, позивач звернувся з позовом до суду.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що під час розгляду справи доводи та висновки контролюючого органу стосовно порушень підприємства позивача не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища;
За змістом частини першої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Пунктами 2, 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі - Порядок) визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Згідно частин шостої, сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт <…>.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Пунктом 16 Порядку визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (частина восьма статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»).
Надаючи оцінку, виявленим у ході здійснення перевірки порушенням законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, з якими не погоджується позивач, колегія суддів зазначає таке.
Щодо пункту 2 припису, згідно якого в інструкціях з охорони праці № ОП-070, № ОП-067, № ОП-068, що діють в структурному підрозділі, відсутні відмітки про перегляд, у зв`язку з введенням НПАОП 0.00-1.80-18 Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання та НПАОП 0.00-1.81-18 Правила охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском, вимоги яких не було враховано під час розроблення інструкцій з охорони праці з посиланням на статті 13,18 Закону № 2694, пункту 5 розділу IV НПАОП 00.0-4.15-98 «Положення про розробку інструкцій з охорони праці».
На підтвердження необґрунтованості пункту 2 припису позивачем надано наказ ПАТ «Черкасиобленерго» від 07.05.2020 № 188 «Про продовження дії інструкцій з охорони праці в ПАТ «Черкасиобленерго» та наявність відповідних відміток на інструкціях з охорони праці. 
В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що перегляд інструкцій відбувся із порушенням встановленого законом строку, не заперечуючи при цьому наявність відміток про перегляд. Не зважаючи на це у спірному приписі вказано на відсутності відповідних відміток, що, як зазначалося, не відповідає дійсності.
Отже, суд першої інстанції вірно вказав про те, що обставини викладені в п. 2 припису спростовуються наявними матеріалами справи.
Щодо пунктів 5, 44, 50, 54, 68, 155, 189, 190 припису, в яких зазначається про порушення, а саме в журналі реєстрації інструктажів після проведення первинного, повторного, позапланового та цільового інструктажів не зазначена інформація щодо проведеної перевірки знань та допуску до роботи; не внесено до журналу реєстрації інструктажів відмітку про проведену перевірку знань у вигляді усного опитування, та також перевірку набутих навичок безпечних методів праці особою, яка проводила інструктаж; вимоги р. 16 Положення про навчання працівників <…> не відповідають чинним вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.
У пунктах 6.9 та 6.10 Типового положення зазначається, що первинний, повторний, позаплановий і цільовий інструктажі завершуються перевіркою знань у вигляді усного опитування або за допомогою технічних засобів, а також перевіркою набутих навичок безпечних методів праці, особою, яка проводила інструктаж.
При незадовільних результатах перевірки знань, умінь і навичок щодо безпечного виконання робіт після первинного, повторного чи позапланового інструктажів протягом 10 днів додатково проводяться інструктаж і повторна перевірка знань.
При незадовільних результатах перевірки знань після цільового інструктажу допуск до виконання робіт не надається. Повторна перевірка знань при цьому не дозволяється. (п. 6.9).
Про проведення первинного, повторного, позапланового та цільового інструктажів та їх допуск до роботи особа, яка проводила інструктаж, уносить запис до журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці (додаток 6 до Типового положення). Сторінки журналу реєстрації інструктажів повинні бути пронумеровані, прошнуровані і скріплені печаткою (за її наявності), (п. 6.10)
Суд першої інстанції вірно вказав про те, що наведені вимоги 6.10 Типового положення не вимагає, щоб відразу після кожного проведення первинного, повторного, позапланового та цільового інструктажів особа, яка проводила інструктаж робила запис у відповідній графі Журналу реєстрації інструктажів.
Крім того, суд першої інстанції доречно звернув увагу на пункт 7.9 Типового положення: «Після закінчення стажування дублювання) та при задовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці наказом (розпорядженням) роботодавця (або керівника структурного підрозділу) працівник допускається до самостійної роботи, про що робиться запис у журналі реєстрації інструктажів, у протилежному випадку, якщо працівник не оволодів необхідними виробничими навичками чи отримав незадовільну оцінку з протиаварійних та протипожежних тренувань, то стажування (дублювання) новим наказом розпорядженням) може бути продовжено на термін не більше двох змін».
Згідно розділу 6.5. «Правил безпечної експлуатації електроустановок» НПАОП 40.1-1.01-97 допуск до роботи за нарядами та розпорядженнями слід проводити безпосередньо на робочому місці (п. 6.5.5.).
Допуск проводиться після перевірки підготовки робочого місця. У цьому разі допускач повинен провести інструктаж: ознайомити бригаду із змістом наряду, розпорядження; вказати межі робочого місця і підходи до нього; показати найближче до робочого місця обладнання та струмовідні частини приєднань, що ремонтуються, та суміжних приєднань, до яких забороняється наближатись незалежно від того, перебувають вони під напругою чи ні (п.6.5.6).
Бригаду у разі допуску, крім допускача, повинен проінструктувати керівник робіт щодо безпечного проведення робіт, використання інструменту, приладів, механізмів та вантажопідіймальних машин. Без проведення інструктажу допускати бригаду до роботи забороняється (п. 6.5.7.).
Підготовка робочого місця, проведення інструктажів та допуск оформлюються підписами допускача та керівника робіт (наглядача) в таблиці 4 наряду із зазначенням дати, часу. Цільовий інструктаж членів бригади проводиться під час первинного допуску і оформлюється в таблиці 3 наряду після перевірки знань членів бригади (п. 6.5.8.).
Згідно вимог пункту 3.2 Типового положення в ПАТ «Черкасиобленерго» з урахуванням специфіки виробництва розроблене затверджене відповідне «Положення про навчання працівників ПАТ «Черкасиобленерго» з питань охорони праці, пожежної безпеки і технічної експлуатації», наказом Голови правління від 12.07.2017 № 22Г (далі - Положення про навчання).
Відповідно до п. 16.2.8 Положення про навчання всі інструктажі повинні закінчуватися перевіркою знань їх змісту у вигляді усного опитування. Знання перевіряє особа, яка проводила інструктаж. Після перевірки знань та набутих навичок безпечних методів праці в графах 8 і 9 Журналу реєстрації інструктажів ставлять свої підписи особа, яку інструктують, та особа, яка проводила інструктаж. (Згідно вимог пунктів 6.9 та 6.10 Типового положення).
Враховуючи вищенаведені норми та специфіку виробництва в ПАТ «Черкасиобленерго», колегія суддів не вбачає порушень у здійсненні допуску працівників до роботи з наданням їм відповідних прав наказом (розпорядженням) керівника підрозділу у відповідності п. 8.7., 9.8. 16.2.10. додатка 4 Положення про навчання.
Як встановив суд першої інстанції, у ПАТ «Черкасиобленерго» проводяться такі записи в «Журнал реєстрації інструктажів первинних, повторних, позапланових з питань охорони праці, пожежної безпеки і технічної експлуатації» (згідно вимог п. 6.9., 6.10., 7.9. Типового положення):
1. У день проведення первинного інструктажу: заповнюються графи 1-5, 7-«Журналу реєстрації інструктажів» згідно додатку 4 Положення про навчання.
2. У графі 10, згідно виданої програми підготовки на посаду та розпорядження на стажування (дублювання), робиться запис про проведення стажування (дублювання) на робочому місці: кількість змін ___ та дати з ___ по ___.
3. У день допуску працівника до виконання робіт безпосередньо на робочому місці після закінчення навчання по програмі спеціальної підготовки, стажування (дублювання), проведення перевірки знань та видачі наказу (розпорядження) про допуск до самостійної роботи в графах 11.12 робляться записи:
- у графі 11 підпис працівника про те, що він пройшов стажування (дублювання);
- у графі 12 підпис особи, яка допускає працівника безпосередньо на робочому місці після перевірки знань до самостійного виконання робіт. Дата допуску до роботи працівника в графі 12 є датою реєстрації наказу (розпорядження) «Про допуск працівника до виконання самостійної роботи».
Відтак, посилання відповідача на відсутність відміток у журналах реєстрації інструктажів особою, яка проводила інструктаж, а також на невідповідність вимог р. 16 Положення про навчання працівників, з огляду на специфіку діяльності позивача, є помилковим.
Тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність пункті 5, 44, 50, 54, 68, 155, 189, 190 оскаржуваного припису.
Щодо пунктів 187, 188 припису, згідно яких позивачем не організовано проведення ідентифікації у зв`язку з наявністю в користуванні об`єктів, де можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини (масло трансформаторне, кисень, пропан-бутан, фарби, уайт-спирит, розчинники тощо)» (пункт 187) та у встановлений термін до Управління Держпраці у Черкаській області не надіслано повідомлення про результати ідентифікації за формою ОПН-1» (пункт 188).
Згідно статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру; потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії; ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів;
Згідно статті 9 вищенаведеного Закону суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин. Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України. На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.
Згідно пунктів 3 та 4 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956, суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації. Потенційно небезпечний об`єкт (далі - ПНО) вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.
Нормативи порогових мас небезпечних речовин для ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 № 956.
Вимоги щодо ідентифікації ПНО викладені в пунктах 2, 10, 12 «Методики ідентифікації потенційно небезпечних об`єктів», затвердженої Наказом МНС України від 23.02.2006 № 98 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.03.2006 за № 286/12160.
Відповідальні особи об`єктів господарської діяльності, які проводять ідентифікацію, узгоджують результати ідентифікації з місцевими органами державного нагляду у сфері цивільного захисту (пункт 10 Методики).
Згідно вимог статті 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки проводиться серед потенційно небезпечних об`єктів.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав про те, що у переліку потенційно небезпечних об`єктів, сформованого УДСНС України у Черкаській області, відсутні потенційно небезпечні об`єкти, які належать до ПАТ «Черкасиобленерго». Якщо відсутні потенційно небезпечні об`єкти, то і відсутні об`єкти підвищеної небезпеки. Як наслідок - не має необхідності проводити ідентифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і повідомляти Управління Держпраці у Черкаській області про результати ідентифікації за формою ОПН-1, так як вони відсутні.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує на тому, що будь-яких доказів того, що позивач використовує або виготовляє, переробляє, зберігає чи транспортує небезпечні речовини та, відповідно, має обов`язок щодо ідентифікації таких об`єктів, скаржником не надано. Самого лише посилання на нормативне регулювання та певні припущення щодо наявності таких об`єктів, недостатньо для висновку про допущення позивачем спірних порушень. 
Окрім того, позивач заперечує факт зберігання на своїх об`єктах небезпечних речовин, а тому посилання скаржника на факт незаперечення позивачем цих обставин, є помилковим.
З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції вірно вказав про те, що пункти 187, 188 припису є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо пунктів 199, 200 припису, в яких зазначається про нерозроблення переліку газонебезпечних робіт, що виконуються у ВП «Черкасиенергоремонт» (пункт 199) та не організації в цілому по підрозділу безпечного виконання газонебезпечних робіт - не розроблена на підставі Типової інструкції інструкція з безпечного проведення газонебезпечних робіт  (пункт 200).
Згідно Порядку видачі дозволів та виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1107 (далі - Порядок № 1107) роботи в колодязях, шурфах, траншеях, котлованах, бункерах, камерах, колекторах, замкнутому просторі (ємностях, боксах, топках, трубопроводах) - не відносяться до газонебезпечних робіт і виконуються згідно декларації.
У ПАТ «Черкасиобленерго» згідно вимог «Порядку видачі дозволів га виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки» затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1107 оформлена декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці і зареєстрована у журналі суб`єктів господарювання у територіальному органі Держпраці 15 липня 2020 року № 01352 (далі - Типова інструкція).
У свою чергу, виносячи припис у цій частині, відповідач посилається на положення пункту 1.5 Типової інструкції з організації безпечного ведення газонебезпечних робіт, затвердженої Держгіртехнаглядом СРСР 20.02.1985, яким передбачено, що до газонебезпечних робіт відносяться роботи, пов`язані з оглядом, чисткою, ремонтом, розгерметизацією технологічного обладнання, комунікацій, у тому числі роботи всередині ємностей (апарати, сушильні барабани, печі сушильні, реактори, резервуари, цистерни та інше аналогічне обладнання, а також колектори, тунелі, колодязі, приямки, та інші аналогічні місця), при проведенні яких є або не виключається можливість виділення у робочу зону вибохово та пожежонебезпечених або шкідливих випарів, газів та інших речовин, здатних викликати вибух, загорання, задіяти шкоди організму людини, а також роботи при недостатній кількості кисню.
Колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на Типову інструкцію, яка прийнята значно раніше, ніж Порядок № 1107, який, у свою чергу, є актом вищої юридичної сили, оскільки прийнятий пізніше та найвищим органом виконавчої влади.
Доводи скаржника про те, що Порядок № 1107 не регулює спірні правовідносини колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний акт чітко визначає перелік спірних робіт, які не відносяться до газонебезпечних.
Інших доказів того, що персонал ВП «Черкасиенергоремонт» ПАТ «Черкасиобленерго» виконує газонебезпечні роботи відповідач не надав.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що пункти 199, 200 оскаржуваного припису є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо пунктів 80, 96, 113 припису, згідно яких засоби, необхідні для надання першої допомоги, в наявності не у всіх тих місцях, де цього вимагають умови праці. Місця, де знаходяться ці засоби, не позначені відповідним чином.
Згідно пункту 4.5 НПАОП 0.00-7.11-12 «Загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників» за рішенням роботодавця створюється одне або кілька приміщень для надання першої медичної допомоги, забезпечених необхідним устаткуванням і матеріалами. Ці приміщення повинні мати позначення відповідно до Технічного регламенту. Крім того, засоби, необхідні для надання першої допомоги, повинні бути в наявності у всіх тих місцях, де цього вимагають умови праці. Місця, де знаходяться ці засоби, повинні бути легкодоступними і відповідним чином позначеними.
У свою чергу, суд першої інстанції вірно вказав про те, що наведений пункт 4.5 НПАОП 0.00-7.11-12 не містить норми про обов`язок роботодавця створити приміщення для надання першої медичної допомоги.
Специфіка виконання робіт в ПАТ «Черкасиобленерго» - це обслуговування та ремонт ліній електропередавання і обладнання електропідстанцій, які розташовані не в закритих приміщеннях, а просто неба. На виконання робіт персонал товариства виїжджає на бригадних автомобілях, які обладнані медичними аптечками для надання домедичної допомоги, що розташовані у відведених для цього місцях.
В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що засоби, необхідні для надання першої допомоги в наявності не у всіх місцях, де цього вимагають умови праці, зокрема в адміністративних приміщеннях, де розміщуються інженерно-технічні працівники, працівники бухгалтерії, спеціалісти та керівники структурних підрозділів, а місця, де знаходяться ці засоби не позначені відповідним чином.
У світлі наведених доводів, колегія суддів наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів відсутності спірних засобів у згаданих приміщеннях, а також доказів того, що такі засоби не позначені належним чином. Відповідач не наводить будь-яких мотивів того, що умови праці у згаданих приміщеннях дійсно потребують окремих засобів, необхідних для надання першої допомоги, а також доказів того, що працівники, які знаходяться у цих приміщеннях не мають вільного та швидкого доступу до цих засобів.
Тому враховуючи вище наведене, суд першої інстанції вірно вказав про те, що пункти 80, 96, 113 оскаржуваного припису є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо пунктів 33, 114 припису в яких зазначається про те, що позивачем не забезпечено проведення перевірки технічного стану транспортних засобів перед виїздом на лінію, та після повернення із лінії, через відсутність КТП, а саме приміщення для контролера (механіка) технічного стану транспортних засобів; приміщення (навісу) і оглядові канави або естакади для огляду транспортних засобів (пункт 33) та відсутній контрольно-технічний пункт для випуску транспорту на лінію (пункт 114).
Згідно пункту 2 п.п. 12 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 пункт технічного контролю - місце проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу з єдиним комплексом обладнання (далі - КТП).
Згідно з пунктом 7.3 розділу VII «Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 05.08.2008 № 974 контрольно-пропускний пункт (далі КПП) - це пункт, який має необхідні засоби для перевірки колісних транспортних засобів (далі КТЗ), з метою виявляння невідповідностей технічного стану КТЗ, фіксації невідповідностей, помічених водієм (водіями) КТЗ під час руху.
Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що КТП і КПП - функціонально ідентичні поняття.
Як встановлено судом першої інстанції, у кожному структурному підрозділі ПАТ «Черкасиобленерго» є в наявності оглядові ями та естакади, визначені посадові особи, що перевіряють технічний стан транспортних засобів, які забезпечені приміщенням.
Відсутність формально створеного та оформленого КТП не свідчить про відсутність фактично наявного об`єкта, який відповідає його вимогам та виконує всі його функції. Тому, наведені обставини не можуть слугувати формальною підставою для визначення за позивачем порушення норм чинного законодавства.
З урахуванням вище викладеного пункти 33, 114 припису є безпідставними.
Щодо пункту 194 припису, згідно якого в Інструкції з охорони праці № ОП-037 для маляра (п.2.3) не передбачено необхідність захисту органів дихання від парів небезпечної речовини 2 класу - соляної кислоти під час промивання стін.
Згідно вимог пункту 1.19 Інструкції з охорони праці № ОП-037 маляр забезпечується спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту згідно Додатку № 6-3 до Колективного договору, а саме: костюм бавовняний; черевики шкіряні; рукавиці комбіновані; респіратор газопилозахисний; окуляри захисні.
На зовнішніх роботах взимку додатково: куртка бавовняна на утепленій підкладці; штани бавовняні на утепленій підкладці; валянки.
У відповідності з даними характеристиками по респіраторах газопилозахисних, респіратор призначений для захисту органів дихання від кислих газів, парів кислот (таких як діоксид сірки, кислот: мурашина, оцтова, сірчана, азотна, соляна та ін), аерозолів, пилу.
Респіратор складається з ізолюючої напівмаски, трикотажного обтюратора (або без нього), регульованого головного гарнітура і двох змінних протигазових комбінованих фільтрів, що містять спеціалізоване активне вугілля, а також додатково проти аерозольні фільтри.
Таким чином, порушення зазначене у вказаному пункті припису є необґрунтованим, оскільки маляр ПАТ «Черкасиобленерго» забезпечений спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, як цього вимагає чинне законодавства України.
Доводи скаржника про відсутність посилання у пункті 2.3 згаданої інструкції на необхідність видачі респіратора, не нівелює положень пункту 1.19 інструкції, які містять відомості про забезпечення маляра засобами захисту органів дихання від парів небезпечної речовини.
Відтак, пункт 194 припису є необґрунтованим.
Щодо пункту 202 припису, згідно якого в інструкції з охорони праці при роботі в колодязях, колекторах, шурфах № ОП-072 не враховано шкідливий фактор недостатній вміст кисню.
Згідно наказу МОЗ від 08.04.2014 № 248 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» шкідливий виробничий фактор - фактор середовища або трудового процесу, вплив якого на працівника за певних умов (інтенсивність, тривалість дії тощо) може спричинити професійне або виробничо обумовлене захворювання, тимчасове або стійке зниження працездатності, підвищення частоти соматичних та інфекційних захворювань, призвести до порушення здоров`я як працівника, так і його нащадків; 
Шкідливими виробничими факторами є:
1) фізичні фактори: мікроклімат (температура, вологість, швидкість руху повітря, інфрачервоне випромінювання); барометричний тиск; неіонізуючі електромагнітні поля та випромінювання: електростатичні поля, постійні магнітні поля, електричні та магнітні поля промислової частоти (50 Гц), електромагнітні випромінювання радіочастотного діапазону, електромагнітні випромінювання оптичного діапазону, зокрема лазерне та ультрафіолетове; іонізуючі випромінювання; виробничий шум, ультразвук, інфразвук; вібрація (локальна, загальна); освітлення: природне (відсутність або недостатність), штучне (недостатня освітленість, прямий і відбитий сліпучий відблиск тощо); іонізація повітря;
2) хімічні фактори: речовини хімічного походження, деякі речовини біологічної природи, які отримані хімічним синтезом та/або для контролю яких використовуються методи хімічного аналізу, аерозолі фіброгенної дії (пил);
3) біологічні фактори: мікроорганізми - продуценти, живі клітини та спори мікроорганізмів, що містяться в бактеріальних препаратах, патогенні мікроорганізми.
Відповідачем не доведено необхідності врахування позивачем в інструкції з охорони праці при роботі в колодязях, колекторах, шурфах № ОП-072 шкідливого фактору, а саме недостатній вміст кисню, а зокрема не встановлено наявності при виконані таких робіт недостатності кисню. Доказів наведеним обставинам відповідач не надав ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанцій.
З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що пункт 202 припису є необґрунтованим.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя          Є.О. Сорочко

Суддя          Н.М. Єгорова

Суддя          А.Ю. Коротких