ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3139/21                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 липня 2021 року                                                                     м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про доступ до публічної інформації,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білозірської сільської ради про доступ до публічної інформації.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті https://bilozarska-gromada.gov.ua/ Білозірської сільської ради рішення від 24.03.2021 року №10-43/VІІІ «Про надання додаткової фінансової підтримки із місцевого бюджету фізичним особам-підприємцям та найманим працівникам у період карантинних заходів, спричинених захворюванням на COVID-19».
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оприлюднив на власному офіційному веб-сайті рішення №10-43/VІІІ від 24.03.2021 року «Про надання додаткової фінансової підтримки із місцевого бюджету фізичним особам-підприємцям та найманим працівникам у період карантинних заходів, спричинених захворюванням на COVID-19» у формі відкритих даних з порушенням десятиденного строку, встановленого частиною другою, статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: на дванадцятий день після затвердження.
Так, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача з даним позовом до суду суб`єктом владних повноважень вже було опубліковано зазначену вище інформацію, а тому право позивача не було порушено.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Так, предметом даного позову є, зокрема, визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті https://bilozarska-gromada.gov.ua/ Білозірської сільської ради рішення від 24.03.2021 року №10-43/VІІІ «Про надання додаткової фінансової підтримки із місцевого бюджету фізичним особам-підприємцям та найманим працівникам у період карантинних заходів, спричинених захворюванням на COVID-19».
Як вказує позивач, відповідач оприлюднив на власному офіційному веб-сайті рішення №10-43/VІІІ від 24.03.2021 року «Про надання додаткової фінансової підтримки із місцевого бюджету фізичним особам-підприємцям та найманим працівникам у період карантинних заходів, спричинених захворюванням на COVID-19» у формі відкритих даних на дванадцятий день після затвердження, чим порушив, на думку його думку, десятиденний строк, встановлений частиною другою статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Враховуючи викладене та зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у справі, колегія суддів доходить висновку про те, що даний спір виник із публічно-правових відносин та належить до юрисдикції адміністративних судів, а як наслідок, про відсутність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
У рішеннях від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі та порушив норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про доступ до публічної інформації направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.