П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року
м. Рівне

Справа № 559/2087/18
Провадження № 22-ц/4815/1075/21

Головуючий у Дубенському міськрайонному суді
Рівненської області: суддя Ралець Р.В.
Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції: 
10 год. 40 хв. 13 травня 2021 року
(вступна і резолютивна частини)
в м. Дубно Рівненської області 
Повний текст рішення складено: 24 травня 2021 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С. 
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

представники учасників справи:
позивача - адвокат Мацей Анатолій Михайлович, 

за участі: учасники справи та їх представники не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мацея Анатолія Михайловича на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, 
в с т а н о в и в :   
       У вересні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 5 січня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вересні 2018 року йому стало відомо, що відповідач підтримувала інтимні стосунки з іншими чоловіками як до, так і після народження дітей, а також після реєстрації шлюбу. Між тим, діти були зачаті та народжені ще до шлюбу. Під час спільної розмови ОСОБА_2 безпосередньо пояснила, що він не є батьком дітей. 
       З наведених спонукань просив виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дітей.
       Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 12 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
На рішення суду представником позивача подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права. На її обґрунтування зазначав, що судово-медична експертиза проведена через 10 місяців з моменту відібрання біологічних зразків крові. Також вказував, що сам по собі висновок цієї експертизи є неповним, необґрунтованим та недостатньо чітким, а тому є сумніви в його правильності.
З викладених підстав просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити. Крім того, разом з апеляційною скаргою було подано заяву про призначення повторної судово-медичної експертизи.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, хоча про таке право учасникам справи було роз`яснено.
07 вересня 2021 року, тобто в день судового засідання, представником ОСОБА_1 - адвокатом Мацеєм А.М. подано заяву про відкладення судового засідання. Покликався на те, що цієї ж дати об 11 годині 00 хвилин він повинен брати участь у розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_5 до Відділу прикордонної служби "Доманове" Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання незаконним і скасування рішення, де він є представником позивача. Справа розглядатиметься Волинським окружним адміністративним судом. Крім того, о 12 годині 00 хвилин Луцьким міськрайонним судом Волинської області призначено до розгляду кримінальне провадження, де він бере участь як представник потерпілого. Вважав, що ці обставини унеможливлюють його участь у розгляді Рівненським апеляційним судом цивільної справи, де він представляє інтереси ОСОБА_1 .
Між тим, колегія суддів з доводами представника позивача не погодилася, оскільки апеляційне провадження відкрито та призначено до розгляду ще 24 червня 2021 року, тобто Мацей А.М. міг попередити апеляційний суд про неможливість своєї явки заздалегідь, а не того ж дня, коли має відбутися її розгляд. Також норми ст. 212 ЦПК України вказують про право учасника справи чи його представника брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або в приміщенні суду. Проте відповідних клопотань ним не подавалося.
Більше того, згідно зі ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, тобто процесуальним законодавством визначено чіткі строки її вирішення. Не вбачається підстав і для відкладення розгляду справи, що передбачені ст. 372 ЦПК України, адже обставин, які свідчили би про поважність причин відсутності Мацея А.М. не встановлено.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
       Як з`ясовано судом, 5 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , актовий запис №1 (а.с. 8).
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . У свідоцтвах про народження дітей сторони зазначені їхніми батьками (а.с. 10, 11).
Позивач заперечує своє батьківство щодо дітей.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Згідно із ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття.
Як встановлено, позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак вказує, що він не є їхнім батьком. Отже, він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту існуючих правовідносин.
       Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Згідно із п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
За правилами п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
Тому підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили.
Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі.
За клопотанням позивача було призначено судово-медичну (генетичну) експертизу, з використанням ДНК людини, проведення якої доручено експертам відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Згідно з висновком експерта №103-8-2020, імовірність батьківства ОСОБА_1 по відношенню до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 99,99 % (а.с. 79-82).
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Також ж такого правового висновку дійшов Верховний Суд 25 серпня 2021 року у справі № 478/690/18.
Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
       Щодо доводів заявника про проведення судово-медичної експертизи через 10 місяців з моменту відібрання біологічних зразків крові, колегія суддів зазначає таке.
       Згідно з п. 3.2 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи № 6 від 17 січня 1995 року біологічний матеріал (кров, слина, жовч та ін.) зберігається у відділенні протягом 3 років.
       Тобто такі твердження не викликають у колегії суддів сумнівів щодо проведеної експертизи в цій частині, а тому вони не беруться до уваги.
       Що стосується покликань автора апеляційної скарги про те, що висновок судової експертизи є неповним, необґрунтованим та недостатньо чітким, то вони не заслуговують на увагу, оскільки є голослівними, невмотивованими, а також такими, що не відповідають дійсності, адже колегією суддів із перевіреного та дослідженого даного доказу таких його недоліків не встановлено.
Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду попередньої інстанції.
       Хоча згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, проте будь-яких доказів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання сімейно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом таких доказів здобуто не було.
Тому доводи апеляційної скарги не спонукають до скасування оскаржуваного рішення, оскільки фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів і тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у зручний спосіб, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновку суду першої інстанції.
Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує також положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мацея Анатолія Михайловича залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 травня 2021 року - без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
       Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В. Боймиструк

                                                                               C.С.Шимків