Ухвала
01 вересня 2021 року
м. Київ
Справа № 2-39/1198
Провадження № 51-2706 зно 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 22 червня 1999 року за нововиявленими обставинами, 
встановив:
Ухвалою Верховного Суду України від 22 червня 1999 року залишено без зміни вирок Хмельницького обласного суду від 23 грудня 1998 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 69, ч. 6 ст. 19, пунктами «а», «г» ст. 93, ч. 3 ст. 155-6 КК України 1960 року до визначеного на підставі ст. 42 КК України 1960 року покарання, яке ухвалою Хмельницького обласного суду від 21 червня 2000 року замінено на довічне позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. 
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою, в якій порушує питання про перегляд ухвали Верховного Суду України від 22 червня 1999 року за нововиявленими обставинами.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Отже, нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду під час прийняття судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, яке переглядається.
За змістом наведених норм процесуального закону, роль суду в ході перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, у тому числі шляхом дачі відповідних судових доручень, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.
Як убачається зі змісту заяви, посилаючись на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, засуджений просить касаційний суд скасувати ухвалу Верховного Суду України. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на існування, на його думку нововиявлених обставин, які він вважає спростовують його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів. А саме на наявність документів, що містяться у 15 (п`ятнадцятому) томі кримінальної справи № 2-39/1998, які, на його думку, не досліджувались судами та в яких є інформація щодо незаконного його затримання, тримання під вартою та зловживання з боку органів досудового розслідування.
Однак, засуджений безпідставно посилається на зазначені обставини як на нововиявлені, оскільки вони не є нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 459 КПК України. Крім того, зазначені засудженим обставини не підтверджені належними засобами доказування, передбаченими ч. 3 ст. 459 КПК України, окрім тверджень самого засудженого, а доводи його заяви вказують на незгоду із судовими рішеннями, яке набрало законної сили.
При цьому, зазначені в заяві ОСОБА_4 обставини ніяким чином не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні та не мають істотне значення для розгляду справи.
Також, в поданій заяві не міститься обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених, вичерпний перелік яких, зазначено у ч. 2 ст. 459 КПК, які не були відомі, та не могли бути відомі суду і заявнику під час розгляду кримінальної справи Верховним Судом України і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність ухвали, що належить переглянути.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, відповідно до якого остаточне рішення суду не піддається сумніву. Він передбачає повагу до остаточності судових рішень і наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто для нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 положення ч. 2 ст.  464 КПК стосовно того, що «суддя, суд вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, на які посилається у заяві засуджений ОСОБА_4 , не є підставами для відкриття кримінального провадження за його заявою про перегляд ухвали Верховного Суду України від 22 червня 1999 року за нововиявленими обставинами, а тому у відкритті кримінального провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 464 КПКУкраїни, Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 22 червня 1999  року за нововиявленими обставинами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                                      ОСОБА_3