Справа № 161/7419/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І. 
Провадження № 33/811/1001/21                Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

21 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу з доповненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Згідно з постановою судді, 18 квітня 2021 року о 12:35 год. на 129км автодороги Львів-Радехів-Горохів-Луцьк водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Рено Меган" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. 
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст. 130 КУпАП, ст. 251, ч.1 ст. 256, ст. 266 КУпАП, порушено норми ст. 252 КУпАП.
Зазначає, що в порушення норм закону права апелянту не було роз`яснено, так, відмітка про роз`яснення його праві і обов`язків у протоколі відсутня, як і відсутній його підпис, чи двох свідків. 
Вказує, що з врахуванням того, що апелянт знаходився у чужому для нього місці, далеко від місця його проживання та праці серед невідомих йому людей, нероз`яснення йому прав, в тому числі права користуватися послугами захисника і факту спілкування один на один з працівниками правоохоронних органів, за вказаних обставин, вважає за можливе поставити під сумнів правдивість будь-яких пояснень наданих особою, відносно якої складено протокол. Зазначає, що за вказаних умов апелянт погодився надати саме такі пояснення, які наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оскільки погоджувався робити все, що йому наказували в цих умовах для того, щоб його швидше відпустили. 
Звертає увагу, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 не було відсторонено, що також свідчить про те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які стали приводом для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не були такими переконливими для працівників поліції. 
Наголошує, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначає, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», однак він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. 
Стверджує, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів, в судовому засіданні не знайшло підтвердження те, що працівники поліції пропонували йому проти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, а також відсторонення його від керування транспортним засобом.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що 18.04.2021 при перевірці працівниками поліції документів ними було запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, апелянт спочатку заявив що відмовляється від проходження огляду, оскільки спиртних напоїв не вживав та підтвердив той факт, що напередодні вживав спиртні напої і через те від нього працівники поліції могли почути запах алкоголю, однак при цьому він заявив, що не знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. 
Наголошує, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано те, що апелянтом було заявлено працівникам поліції бажання пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або в лікарні, однак йому було відмовлено. Таким чином, апелянт був відпущений працівниками поліції, і сівши за кермо автомобіля він поїхав далі, вказані обставини може підтвердити його дружина.
Вказує, що викладені обставини в повній мірі підтверджують той факт, що апелянт не знаходився в стані алкогольного сп`яніння та що в подальшому не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а дії працівників поліції щодо складання протоколу є передчасними та незаконними. Вважає, що оскаржувану постанову слід скасувати, а матеріали справи скерувати до суду на новий судовий розгляд з метою перевірки викладених обставин та прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав  ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Висновок судді про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385818 від 18.04.2021 (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 18.04.2021 (а.с.7), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.04.2021 (а.с.8,9), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №984828 від 18.04.2021 року (а.с.10), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.13).
Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
А тому, відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Факт відмови ОСОБА_1 зафіксований свідками у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385818 від 18.04.2021 (а.с.6) та в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.04.2021 (а.с.8,9), відеозаписі з нагрудної камери поліцейського (а.с.13).
Так, у письмових поясненнях свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ствердили, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Крім того, факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом стверджується наявною у матеріалах справи копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №984828 від 18.04.2021 року, за ч.6 ст.121 КУпАП (а.с.10), з якої вбачається, що 18.04.2021 року о 12 год. 40 хв. на 129 км автодороги Львів-Радехів-Горохів-Луцьк водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки “Рено Меган" д.н.з. НОМЕР_1 та проїхав перехрестя і е виконав вимогу дор.знака 5.16 «Напрямки руху по смугах» та дорожньої розмітки 1.18 здійснивши рух з лівої смуги прямо, яка дозволяє рух лише ліворуч – чим порушив додаток 33 р.5 ПДР, додаток 34 р.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385818 від 18.04.2021 (а.с.6) складений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і вони є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджують подію і обставини правопорушення. Крім цього, дані зазначеного протоколу узгоджуються з іншими доказами у справі. Отже, такий є належним та допустимим доказом у справі, який суд обґрунтовано поклав в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385818 від 18.04.2021 ОСОБА_1 ознайомився, йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що свідчить його підпис, проставлений у відповідних графах протоколу. Таким чином покликання апелянта про те, що його не ознайомлено з правами та обов`язками є безпідставними.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та враховує також і те, що правопорушник їх не оскаржував та жодних заперечень щодо правомірності таких не висловлював.
Що стосується доводів апелянта щодо того, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, то такі є безпідставними, оскільки як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 , такому під час винесення постанови поліцейським було запропоновано продути прилад алкотестер «Драгер» або проїхати в медичний заклад для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, оскільки погодився на місці з тим, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, крім того зазначив, що керувати автомобілем 18.04.2021 не буде до повного витверезіння, дане пояснення написано ОСОБА_1 власноручно, без будь-якого тиску та примусу поліції. 
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на  ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

постанову судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк