Ухвала
 
21 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 331/3410/16
провадження № 61-7982св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину,
 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року у складі судді Антоненко М. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Дашковської  А. В.,               Кримської О. М.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2016 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом, уточнивши який просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347 станом на 31 березня 2016 року в розмірі 114 236,34 дол. США, яка складається із: заборгованості за тілом - 1 876,64 дол. США; заборгованості за процентами за користування кредитом -  25 191,17 дол. США; заборгованості за комісією за користування кредитом - 5 572,12 дол. США; заборгованість за пенею -                         51 596,41 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 994 134,47 грн.
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просили визнати недійсним кредитний договір від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347 та додаткову угоду до нього, договір поруки від 13 березня 2008 року                                         № ZPC0GI0000004347, укладеним між банком та ОСОБА_3 , іпотечний договір від 13 березня 2008 року, укладений між банком та ОСОБА_3             і ОСОБА_4 .
 
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 23 листопада 2018? року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347 у розмірі      48 769,72 дол. США, що еквівалентно 1 278 254,36 грн, яка складається                            з основної заборгованості за кредитом за період з 24 квітня 2011 року в розмірі                                  28 456,70 доларів США, заборгованості за відсотками за період з 04 квітня              2011 року до 31 березня 2016 року в розмірі 20 313,02 дол. США. Стягнув                          з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2008 року                                   № ZPC0GI0000004347 у розмірі 17 427,30 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 456 769,53 грн, яка складається з основної заборгованості за кредитом за період з 24 листопада 2016 року в розмірі 16 545,35 дол. США, заборгованості за відсотками за період з 24 листопада 2016 року до 31 березня 2016 року в розмірі 881,95 дол. США. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав недійсним положення пункту 8.1 додаткової угоди від 13 серпня 2008 року до кредитного договору від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК»              в частині сплати позичальником за кредитом винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з пунктом 7.2 кредитного договору від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347. В решті зустрічного позову відмовив.
 
Запорізький апеляційний суд постановою від 04 липня 2019 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року залишив без змін. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Верховний Суд постановою від 10 лютого 2021 року постанову Запорізького апеляційного суду від 04 липня  2019 року в частині вирішення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасував, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018? ? року та постанову Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019? ? року в частині вирішення позову                  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК»  про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту, додаткової угоди, договору поруки та іпотеки недійсними та застосування правових наслідків недійсності правочину, залишив без змін. 
 
Запорізький апеляційний суд постановою від 30 березня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором від 13 березня 2008 року                                № ZPC0GI0000004347 в розмірі 48 769,72 дол. США, стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором від 13 березня 2008 року № ZPC0GI0000004347 у розмірі                   17 427,30 дол. США, а також в частині розподілу судових витрат скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 13 березня                  2008 року № ZPC0GI0000004347 у розмірі 40 290,33 дол. США, з яких: за тілом кредиту - 28 456, 70 дол. США; за відсотками, нарахованими за період                              з 24 квітня 2011 року до 29 квітня 2014 року, - 11 833, 63 дол. США. В решті позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовив. Рішення суду першої інстанції              в іншій частині не переглядав. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 11 травня 2021 року,                       ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду                         м. Запоріжжя від 23 листопада 2018 року і постанову Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову банку до неї та ОСОБА_2 відмовити за пропуском позовної давності.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
09 вересня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права                           у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно               з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження                       за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання                                не проводиться. 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача шляхом визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя                     від 23 листопада 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду                           від 30 березня 2021 року призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                В. М. Коротун
 
                                                                                                М. Ю. Тітов