Ухвала
27 липня 2021 року
м. Київ
Справа № 759/17245/14-к
Провадження № 51-3579 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року щодо ОСОБА_4 , 
в с т а н о в и в:
Перевіривши касаційну скаргу прокурора на відповідність ст. 427 КПК України встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Всупереч наведеному, прокурор, окрім іншого, вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, прокурор просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, вказуючи на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст. 23 КПК України, прокурор не зазначає, чи були підстави для повторного дослідження доказів з огляду на положення ст. 404 КПК України. 
Також вказуючи на невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам ч. 1            ст. 373, п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, прокурор не ставить вимогу стосовно цього вироку, а лише щодо ухвали апеляційного суду, чим допускає протиріччя в обґрунтуванні своєї скарги. До того ж прокурор не зазначає, які ж саме порушення були допущені апеляційним судом з огляду на положення ч. 1 ст. 404 та ст. 419 КПК України. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк. 
Керуючисьст. 429 КПК України, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 квітня                  2021 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху.
Встановити прокурору строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі не усунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                            ОСОБА_3