УХВАЛА

20 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 400/2098/20
адміністративне провадження № К/9901/19724/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Данилевич Н.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в справі №400/2098/20 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Миколаївської обласної прокуратури, Кадрової комісії №1 про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Прокуратури Миколаївської області та Кадрової комісії №1 з вимогами: визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії №1 від 10.04.2020 №332 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки»; визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Миколаївської області Дунаса Т.О. від 24.04.2020 №330к про звільнення позивачки з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень і запитів Прокуратури Миколаївської області та з органів прокуратури і поновити позивачку на цій посаді в Прокуратурі Миколаївській області або на рівноцінну посаду на час ухвалення рішення; стягнути з Прокуратури Миколаївської області на користь позивачки середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з розрахунку 1480,60 грн середньоденної заробітної плати.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Кадрової комісії №1 від 10.04.2020 №332 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання спиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки». Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Миколаївської області від 24.04.2020 №330к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Миколаївської області та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Миколаївської області. Стягнуто з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.05.2020 по 12.10.2020 у сумі 147319,66 грн, без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Миколаївської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 24429,94 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року скасовано. Прийнято в справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
28 травня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в справі №400/2098/20.
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2021 року визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року і постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року; касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від                19 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від  03 лютого 2021 року в справі №400/2098/20 залишено без руху; надано скаржниці строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом: направлення на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з належними доказами на підтвердження зазначеної дати отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції (копією конверта, яким вона була надіслана, або копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з вказаною постановою, або копією розписки про її вручення, яка міститься в матеріалах справи, або письмовою відповіддю (довідкою) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про дату вручення судового рішення) або із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів.
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк; касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в справі №400/2098/20 залишено без руху; надано скаржниці строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку  касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали, шляхом: надіслання нової редакції касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи із зазначенням підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування рішення про неуспішне проходження прокурором атестації; визнання протиправним і скасування наказу про звільнення; стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Прокуратури Миколаївської області та органів прокуратури.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
На виконання вимог Суду від скаржниці надійшла нова редакція касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, у якій вона зазначає, що підставою касаційного оскарження судового рішення є застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного:
- у постановах Верховного Суду: від 20 грудня 2019 року (справа №826/26823/15); від 30 листопада 2020 року (справа №815/7055/16); від 13 квітня 2018 року (справа №815/3298/17); від 04 березня 2014 року (справа №21-8/14); від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14); від 21 березня 2018 року (справа №802/651/16-а); від 24 вересня 2019 року (справа №817/3397/15); від 24 квітня 2019 року (справа №815/1554/17); від 31 березня 2020 року (справа №826/26222/15); 25 вересня 2019 року (справа №819/198/17); від 27 травня 2020 року (справа №819/478/17 ); від 26 листопада 2020 року (справа №500/2486/19); від 17 липня 2020 року (справа №640/5138/19); від 26 листопада 2020 року (справа №200/13482/19-а); від 27 квітня 2021 року (справа №640/419/20); від 19 квітня 2021 року (справа №580/35/20);
- в ухвалах Верховного Суду: від 19 березня 2018 року (справа №826/8244/16); від 20 березня 2018 року (справа №818/105817);  від 30 травня 2019 року (справа №808/1914/18); від 22 березня 2021 року (справа №640/1208/20);
- у рішенні Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа №21-1465а15).
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Суд відхиляє доводи скаржниці щодо наявності підстави для касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки правовідносини у справах, на які вона посилається, не є подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341   КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Оскільки скаржником не усунуто недоліку касаційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, касаційну скаргу необхідно повернути скаржнику.
Керуючись статтями 169, 248, 332, 334, 341 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року в справі №400/2098/20 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, установленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    В.Е. Мацедонська 
                                                                                                    Н.А. Данилевич