П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3500/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
07 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського міського центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу Житомирського місцевого центру зайнятості № НТ 200828 від 28.08.2020 про припинення виплат по безробіттю.
Також, позивач просила зобов`язати Житомирський міський центр зайнятості поновити виплати по безробіттю з 26.08.2020 та зобов`язати Житомирський міський центр зайнятості здійснити перерахунок даних виплат з 26.08 2020 та виплатити їх.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.05.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про надання статусу безробітного, яка за результатами розгляду була задоволена та призначена допомога по безробіттю.
Наказом від 28.08.2020 №НТ200828, у зв`язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, відповідно до Закону України "Про зайнятість населення", згідно з пп.5 п.5 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та пп.5 п.5.4 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності" на строк до 90 календарних днів, а саме з 27.08.2020 по 10.09.2020, гр. ОСОБА_1 скорочено виплату допомоги по безробіттю.
Не погоджуючись з цим наказом, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається із записів в Додатку 1 "Відвідування центру зайнятості / філії центру зайнятості" до Персональної картки ОСОБА_1 вона після надання їй статусу безробітного, 01.07.2020 підтвердила намір перебування у статусі безробітного, 24.06.2020 та 27.08.2020 не підтвердила цього наміру, про що працівником відповідача внесено запис "Відсутній зв`язок з особою".
Отже, враховуючи вищевказані правові норми та встановлені обставини справи (не підтвердження позивачем 27.08.2020 наміру перебування у статусі безробітного будь-якими засобами комунікації), суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний наказ правомірним.
При цьому суд першої інстанції звертає увагу, що обставини, на яки посилається позивач у позові (перебування на лікарняному з 10.09.2020 по 28.10.2020), ніяким чином не підтверджують протиправність спірного наказу, оскільки мали місце після його прийняття.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 5067-VI статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.
Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.
Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 19.09.2018 за № 792, яка набрала чинності з 1 січня 2019 року.
Згідно з п.1 Порядку № 792 цей Порядок визначає процедуру реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, філією центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласного, Київського та Севастопольського міського центру зайнятості, а також міським, районним, міськрайонним центром зайнятості державної служби зайнятості (далі - центр зайнятості).
Відповідно до п.4 Порядку № 792 для взяття на облік у центрі зайнятості особи, які шукають роботу, 1) пред`являють: громадяни України - паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); 2) інформують про освіту, досвід роботи, зайнятість або перебування у трудових відносинах.
Особі, яка пред`явила документи, зазначені в пункті 4 цього Порядку, кар`єрний радник забезпечуватиме її супровід та організацію надання послуг.
Кар`єрний радник сприяє особам, які шукають роботу, в пошуку роботи, плануванні кар`єри шляхом:
- надання консультацій щодо працевлаштування, зокрема інформації про вакантні посади, про заходи для самостійного пошуку роботи, початку підприємницької діяльності;
- консультування про можливості професійної підготовки, перепідготовки, формування та розвитку професійних навичок і компетентностей, які користуються попитом на ринку праці, у тому числі щодо вибору/зміни професії (виду професійної діяльності) та/або можливостей започаткування та провадження підприємницької діяльності;
- проведення профорієнтації, профдіагностики;
- інформування про суб`єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, про застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні.
Кар`єрний радник вносить до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості отримані про особу, яка шукає роботу, персональні дані: прізвище, ім`я та по батькові; серію та номер паспорта або дані іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України або дані посвідки на постійне проживання або посвідчення біженця або особи, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист; зареєстроване місце проживання чи місце перебування; число, місяць та рік народження; реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті) та інші відомості, передбачені цим Порядком. На підставі цих даних формується персональна картка особи, яка шукає роботу. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики. (п. 6 Порядку № 792).
Згідно з п. 14 Порядку № 792 статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України «Про зайнятість населення».
Пунктом 20 Порядку № 792 передбачено, що особа, яка шукає роботу і подала заяву про надання статусу безробітного, зобов`язана подати кар`єрному раднику не пізніше сьомого календарного дня з дня отримання направлення на працевлаштування письмову відповідь роботодавця про працевлаштування або відмову у працевлаштуванні.
Якщо в зазначений строк така особа подає кар`єрному раднику письмову відповідь роботодавця про відмову у працевлаштуванні або відстрочення вирішення питання щодо працевлаштування у зв`язку з необхідністю проходження медичного та наркологічного огляду, призначення дати конкурсного відбору, такій особі надається статус безробітного з дня подання відповідної заяви.
У разі відсутності підходящої роботи особі, яка шукає роботу, може бути надано статус безробітного з першого дня взяття на облік у центрі зайнятості.
Підбір підходящої роботи для зареєстрованого безробітного здійснюється відповідно до статті 46 Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно п. п. 21, 22 Порядку № 792 для прийняття рішення про надання статусу безробітного кар`єрний радник вносить відомості з документів, зазначених у пунктах 17-19 цього Порядку, до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості та аналізує персональну картку особи, яка шукає роботу.
В свою чергу, згідно з п. 5 ч. 5 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі: порушення умов і строку реєстрації та перереєстрації як безробітного, а також недотримання рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню.
Умови надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, механізм обчислення регіональними та базовими центрами зайнятості, а також філіями регіональних центрів зайнятості державної служби зайнятості (далі - центри зайнятості) страхового стажу визначає Порядок № 624, який затверджено наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року.
Згідно з п.4 Розділу IV Порядку № 624 тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 календарних днів у разі недотримання рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні, зокрема у разі невідвідування безробітним без поважних причин центру зайнятості, в якому він зареєстрований, у визначений і погоджений з ним день та час (з дня невідвідування).
У разі недотримання рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні, визначених індивідуальним планом працевлаштування протягом семи днів з дня реєстрації безробітного або в період скорочення (відкладення) допомоги по безробіттю, тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується з дня її призначення або з наступного після закінчення терміну діючого скорочення (відкладення).
У разі підтвердження в установленому порядку поважних причин невиконання заходів визначених індивідуальним планом працевлаштування, порушення строку відвідування роботодавця, центру зайнятості, або припинення професійного навчання за направленням центру зайнятості та відвідування центру зайнятості на наступний день після закінчення таких причин, рішення про скорочення допомоги по безробіттю скасовується.
Поважними причинами є хвороба безробітного, смерть членів його сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 14 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, військових комісаріатів, інших державних установ та інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють відвідування центру зайнятості, що підтверджується відповідними документами.
Якщо з причин, зазначених у підпунктах 1 - 6 цього пункту, виплата допомоги по безробіттю скорочується вперше, строк скорочення становить 15 календарних днів. У кожному наступному разі строк скорочення збільшується на 15 календарних днів та не може становити більше як 90 календарних днів. У разі наступної реєстрації після працевлаштування та набуття страхового стажу строк скорочення починається з 15 календарних днів.
Разом з цим, абз. 2 п. 1 Порядку № 792 (зі змінами), визначено, що особливості реєстрації, перереєстрації безробітних, надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю у період встановлення карантину визначаються Державним центром зайнятості.
На час карантину з метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції COVID-19 Державним центром зайнятості затверджено Протокол обслуговування центрами зайнятості клієнтів державної служби зайнятості у період дії карантину та/або надзвичайної ситуації/стану (наказ Державного центру зайнятості від 03.07.2020 №51), згідно з абз.3 п.4 розділу «Організація роботи із зареєстрованим безробітним» цього Протоколу прийом документів, що фіксують намір клієнта щодо реєстрації як безробітного, у тому числі заяви на надання/поновлення статусу безробітного та призначення/поновлення допомоги по безробіттю, може здійснюватись через засоби електронного зв`язку або скриньок для кореспонденції, розміщених біля входу в приміщення центрів зайнятості або при особистому прийомі. При цьому, за положеннями розділу «Обслуговування безробітних та пошук роботи» Протоколу під час формування заяви про надання/поновлення статусу безробітного особа самостійно ознайомлюється з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, визначеними ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення».
Також, колегія суддів враховує, що позивач була ознайомлена з пам`яткою Права та обов`язки зареєстрованого безробітного 26.05.2020, що підтверджується її особистим підписом.
Як вбачається з Додатку №1 до персональної картки ОСОБА_1 (відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості) позивач не вийшла на зв`язок з кар`єрним радником, 24.06.2020 та 27.08.2020.
В свою чергу, згідно з п.28 Порядку №792 зареєстрований безробітний відповідно до свого індивідуального плану працевлаштування зобов`язаний відвідувати центр зайнятості, в якому він зареєстрований, не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, крім випадків, що сталися внаслідок надзвичайної ситуації або встановленого карантину, з пред`явленням паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу або підтверджує її спеціальний статус, та трудової книжки.
Зареєстрований безробітний, який з поважної причини не зміг звернутися до центру зайнятості у строк, установлений кар`єрним радником для відвідування, повинен відвідати центр зайнятості не пізніше ніж у день, що настає після закінчення дії обставин, що склалися у зв`язку з поважною причиною, за умови підтвердження її наявності відповідними документами. У разі коли такий день припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, зареєстрований безробітний повинен звернутися до центру зайнятості у перший робочий день, що настає за ним.
Дата наступного відвідування зареєстрованим безробітним центру зайнятості, в якому він зареєстрований, встановлюється кар`єрним радником не рідше ніж один раз на 30 календарних днів з урахуванням ситуації, яка склалася на регіональному ринку праці, за погодженням із зареєстрованим безробітним, що зазначається в додатку до персональної картки.
Враховуючи зазначене, а також факт відсутності доказів неявки позивача до центру зайнятості (дистанційна комунікація) з поважних причин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ № НТ200828 від 28.08.2020 є правомірним.
Щодо доводів апелянта в частині, припинення виплати 26.08.2020 та видачі в подальшому (03.09.2020) направлення для працевлаштування, колегія суддів зазначає, що з 26.08.2020 було припинено лише виплату, а реєстрацію по безробіттю було припинено з 04.09.2020 згідно з запису в Додатку 1 (відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості) від 09.09.2020.
В частині доводів щодо перебування на лікуванні, колегія суддів зазначає, що як вірно зазначив суд першої інстанції - перебування на лікарняному з 10.09.2020 по 28.10.2020, ніяким чином не підтверджують протиправність спірного наказу, оскільки мали місце після його прийняття.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Полотнянко Ю.П.