Справа № 161/10218/21  Провадження №33/802/620/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Лавренчука О.В. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 18.05.2021 близько 17 год. 30 хв. він, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: ображав нецензурними словами, висловлював словесні погрози.
Не погоджуючись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу. Вважає постанову незаконною, у зв`язку із тим, що відсутні будь-які докази на підтвердження винуватості  ОСОБА_1 . Стверджує, що судом першої інстанції не було викликано та не допитано у судовому засіданні свідків події, окрім колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі – закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою від 02.08.2021, яка містяться в матеріалах справи. Поважних причин своєї неявки не повідомив. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до норм ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Вимогами ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Вказані вимоги закону при розгляді справи місцевим судом дотримані.
Згідно з протоколами про адміністративні правопорушення 18.05.2021 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , а саме: ображав нецензурними словами, висловлював словесні погрози (а.с.1-2).
Крім того, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, стверджується рапортом № 473 інспектора СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області О.Григор`євої, рапортом помічника чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області Плечій Ф.І. (а.с.5-6), заявою та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.с.7-8), формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.4).
Обставини вчинення адміністративного правопорушення у суді першої інстанції підтвердила і потерпіла  ОСОБА_2 .
Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Частиною 2 ст.3 СК України регламентовано, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Хоча  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно розлучені, проте мають взаємні права і обов`язки з приводу виконання сімейних обов`язків щодо неповнолітнього сина, що свідчить про наявність фактичних елементів сім`ї.
Крім того, з наявною у матеріалах справи довідки щодо  ОСОБА_1  вбачається, що останній неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство (а.с.9). 
Піддавати вищенаведені докази сумніву у апеляційного суду немає підстав.
       У поданій апеляційній скарзі захисник посилається на те, що судом першої інстанції не було викликано та не допитано у судовому засіданні свідків події, окрім колишньої дружини ОСОБА_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 ..
Однак, такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до постанови судді неповнолітній син ОСОБА_3 у судовому засіданні не допитувався, а були присутні інші учасники, зокрема: «Під час розгляду справи, захисник вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечив, суду пояснив, що сварку спровокувала колишня дружина і в матеріалах справі відсутні беззаперечні докази вини останнього в інкримінованому правопорушенні. Незважаючи на не визнання вини захисником ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, його вина у скоєному підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, рапортами, заявою ОСОБА_2 та поясненнями в судовому засіданні, а також іншими матеріалами справи. При цьому, вказані обставини підтвердив представник потерпілої, пояснення якого відповідають викладеним поясненням потерпілої та іншим матеріалам справи (а.с.28, абз.5-7). 
Тому будь-які заперечення щодо достатності та належності доказів  ОСОБА_1 на підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються.
Нові докази стороною захисту апеляційному суду надані не були. 
За таких обставин, з урахуванням наведеної сукупності доказів вважаю, що  ОСОБА_1 вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства.
Суд апеляційної інстанції вважає, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив стягнення у виді штрафу в межах, визначених санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, відсутні. 
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Лавренчука О.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2021 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                 В.П. Денісов