Ухвала
Іменем України 
27 вересня 2021 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 592/16761/19
провадження № 51-4639ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ковпаківського районного суду міста Суми
від 23 жовтня 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 27 липня 
2021 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
пунктів 4, 5  ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону 
(ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись 
на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судами таких порушень норм процесуального закону, 
які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваних вироку та ухвали на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Крім того, захисник, вказуючи на необґрунтованість судових рішень з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально посилається 
на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через суворість, 
при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду 
на положення ст. 414 КПК України.
Крім цього, захисник, оскаржуючи, в тому числі, ухвалу апеляційного суду, 
не наводить доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості вказаного судового рішення з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Окрім зазначеного, вимоги захисника до суду касаційної інстанції про скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення, яким слід змінити кваліфікацію дій ОСОБА_5 , не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги 
без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається 
без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 жовтня 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду 
від 27 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                           ОСОБА_3