Справа № 130/1373/21
Провадження № 22-ц/801/1663/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року	Справа № 130/1373/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого – Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

стягувач – ОСОБА_1 ,

суб`єкти оскарження: головний державний виконавець Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцька К. Г., Жмеринський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький),

боржник – Жмеринська міська рада Вінницької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу № 130/1373/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року, постановлену у складі судді Шепеля К. А. у залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог

 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцької К. Г.

Вимоги скарги мотивовані тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 вересня 2020 року з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на її користь стягнуто 1 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. 

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року замінено боржника - Леляцьку сільську раду на правонаступника – Жмеринську міську раду Вінницької області. 

14 травня 2021 року її представник – ОСОБА_2 звернувся до Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 вересня 2020 року.

17 травня 2021 року виконавчий лист був повернений їй без прийняття до виконання.

На її думку, дії державного виконавця не відповідають вимогам Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки державний виконавець не виконала рішення суду, яке підлягає обов`язковому виконанню.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила: 

- визнати неправомірними дії та бездіяльність головного державного виконавця Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцької К. Г., якою було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання;

- визнати протиправною бездіяльність Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) щодо повноти прийняття процесуального рішення головним державним виконавцем Троцькою К. Г.;

- зобов`язати головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцьку К. Г. прийняти виконавчий лист до виконання та відкрити виконавче провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

 
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що дії державного виконавця з повернення виконавчого документа відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

 
У червні 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Ковальчук О. В., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 22 липня 2021 року о 09:30 год.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 липня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_1 та розгляд справи призначено в режимі відеоконференції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що є рішення яке набуло законної сили та підлягає виконанню, а тому повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа є незаконним та позбавляє їй права на отримання присуджених за судовим рішенням коштів.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

 
У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцька К. Г. указує на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню.

Також указувала на необґрунтованість мотивів викладених в апеляційній скарзі заявниці.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 25 вересня 2020 року стягнуто з Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 1 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. 20 січня 2021 року ОСОБА_1 було видано виконавчий лист (а.с.11).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01 квітня 2021 року замінено у виконавчому провадженні боржника - Леляцьку сільську раду на правонаступника - Жмеринську міську раду Вінницької області (а.с.10).

14 травня 2021 року представник стягувача ОСОБА_2 звернувся із заявою до Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) про примусове виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25 вересня 2020 року (а.с.15).

Повідомленням головного державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцької К. Г. від 17 травня 2021 року повернуто виконавчий лист стягувачу без прийняття до виконання (а.с.32).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Згідно з абзацом першим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство.

Відповідно до покладених на Казначейство завдань, воно здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Відповідно до змісту пункту 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 цього Порядку, передбачено, що на органи Казначейства покладені обов`язки, зокрема забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Отже, виконавчий лист, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 02 липня 2018 року у справі № 233/1979/17 (провадження № 61-29414св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи слідує, що боржником за виконавчим листом № 130/1203/20, виданим 20 січня 2021 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області виступає Жмеринська міська рада, яка є бюджетною установою та фінансування якого має здійснюватися за рахунок місцевого бюджету.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність дій і рішень державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Троцької К. Г. вимогам закону, оскільки виконавчий лист підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Оскільки дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то безпідставними є вимоги заявниці про визнання протиправною бездіяльність Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу заявника, звільненого від сплати судового збору, залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий                                                               С. К. Медвецький

 
Судді:                                                                           О. В. Ковальчук

                                                                            В. В. Оніщук