Ухвала
іменем України
16 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 931/204/20
провадження № 51- 3907 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової 
палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, якою повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року та відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження,
встановив:
Із наявних у Суду матеріалів провадження за скаргою вбачається, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу  України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, на підставі ч.4 ст.70 КК остаточно за сукупністю злочинів  призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. 
05 травня 2021 року  захисник  ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на зазначений  вирок суду першої інстанції разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Волинський апеляційний суд ухвалою від  01 червня 2021 року, враховуючи положення п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув подану апеляційну скаргу у зв`язку  із закінченням строку апеляційного оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.
Захисник ОСОБА_4 не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, звернулася із касаційною скаргою про перегляд судового рішення в касаційному  порядку з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, при цьому посилається на те, що:
- апеляційний суд безпідставно усунувся від розгляду апеляційної скарги сторони захисту, чим порушив право на захист особи та право  на доступ до правосуддя;
- після проголошення вироку засуджений вважав, що призначений йому захисник буде здійснювати апеляційне оскарження вироку суду, однак вирок оскаржено не було у зв`язку з несумлінним виконанням обов`язків захисником ОСОБА_6 , який після проголошення вироку  не з`являвся до засудженого, вказував на те, що ОСОБА_5 був задоволений вироком суду та повідомляв, що не отримував від засудженого письмову відмову щодо оформлення апеляційної скарги;
- під час розгляду апеляційним судом  клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду засуджений підтримав доводи сторони захисту про поновлення строку;
-  строк на апеляційне оскарження підлягав поновленню з поважної причини його пропуску, оскільки вказана стороною захисту обставина не дозволила засудженому реалізувати своє право на захист з незалежних від нього причин.  
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно ч.2 ст.113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. 
Ч. 5 ст. 115 КПК передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Відповідно до ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК, для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги  обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. 
Як убачається із наданої захисником оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 01 червня 2021 року та вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року, що міститься на офіційному Єдиному державному реєстрі судових рішень, за наслідками розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції 13 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_5 ухвалено обвинувальний вирок, засуджений  та його захисник ОСОБА_6 були присутні в судовому засіданні 13 жовтня 2020 року  під час проголошення вироку, а 19 жовтня 2020 року засудженому була вручена копія вироку. У вироку судом роз`яснено порядок і тридцяти денний строк його оскарження в апеляційному порядку. 
Враховуючи положення ст. 116 КПК апеляційний суд зазначив, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки, та згідно вимог ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду. Відповідно, поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Апеляційний суд зазначив в ухвалі про те, що останнім днем оскарження вироку суду першої інстанції було 18 листопада 2020 року, апеляційна скарга разом з клопотанням захисником ОСОБА_4 подана майже через півроку, – 29 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
Із наданої копії ухвали апеляційного суду вбачається, що у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_4 поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження просила визнати несумлінне виконання обов`язків захисником за призначенням адвокатом  ОСОБА_6 , який зобов`язаний був подати в інтересах свого клієнта апеляційну скаргу на вирок суду, однак з невідомих причин не зробив цього, в свою чергу засуджений був впевнений та сподівався на оскарження вироку захисником.
Проте, наведені захисником ОСОБА_4 обставини для поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд визнав неспроможними, оскільки  в судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_6 підтвердив, що 13 жовтня 2020 року після проголошення вироку Володимир-Волинським міським судом Волинської області на його запитання до обвинуваченого щодо необхідності внесення апеляційної скарги на даний вирок ОСОБА_5 повідомив, що не бажає скористатись таким правом, відповідно захисник не оскаржував вирок до апеляційного суду, при цьому ОСОБА_5 зазначені пояснення адвоката  ОСОБА_6 не спростовано, а тому, з урахуванням положень ст.117 КПК, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав вважати такі обставини поважними.
Суд в ухвалі вказав, що будь-яких інших мотивів, які з об`єктивних причин позбавляли можливості ОСОБА_5 особисто чи з допомогою захисника оскаржити вирок у передбачені законом строки,захисником ОСОБА_4 в клопотанні не наведено.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що доводи у клопотанні захисника   ОСОБА_4 не можуть бути визнані поважними причинами, які б давали підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_5 .
Враховуючи вищезазначене, Суд погоджується з тим, що у касаційній скарзі не зазначено переконливих доводів та не надано доказів про те, що засуджений будучи присутній при розгляді кримінального провадження і під час проголошення вироку 13 жовтня 2020 року і якому було вручено копію вироку 19 жовтня 2020 року, був позбавлений процесуального права та можливості своєчасно особисто подати апеляційну скаргу про перегляд  вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку, з урахуванням положень ст. 395 КПК, а саме протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Водночас, у скарзі захисником не наведено доказів на підтвердження наявності істотних обставин, перешкод, труднощів, які б завадили засудженому особисто звернутися з апеляційною скаргою у встановлений кримінальним процесуальним законом строк, та не зазначено про те, що засуджений був позбавлений можливості звернутися до іншого захисника, у випадку його незгоди з надання правової допомоги захисником ОСОБА_6 .
Доводи у касаційній скарзі про те, що  апеляційний суд безпідставно усунувся від розгляду апеляційної скарги сторони захисту, чим порушив право на захист особи та право  на доступ до правосуддя, з урахуванням вищезазначених  висновків, не спростовують правильність рішення  суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги сторони захисту, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення та відсутністю поважних причин для його поновлення.
При цьому, Суд звертає увагу на висновок Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 2 березня 2018 року, про те, що процесуальний строк може бути поновлено за умови його пропуску з поважних причин, а поняття поважності причин пропуску строків є оціночним і його вирішення покладається на розсуд суду.  
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, апеляційний суд правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, подане клопотання про його поновлення не містить поважних причин пропуску строку, тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та повернення апеляційної скарги.  
Будь-яких інших доводів щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції у касаційній скарзі захисником не наведено.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Волинського апеляційного суду від 01 червня 2021 року, якою повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року та відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                             ОСОБА_3