П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/2744/20	

Категорія:111030300          Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту: 31.03.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  – Бітова А.І.
суддів            – Лук`янчук О.В.
                     – Ступакової І.Г.
при секретарі – Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Приватмашстрой" звернулося до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 27 жовтня 2020 року №00020885004.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що позивачем 21 червня 2019 року фактично самостійно погашена заборгованість, що визначена відповідачем у Акті перевірки. Тобто, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке визначає штрафну (фінансову) санкцію, прийнято без врахування вимог ч.2 ст. 2 КАС України.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в індивідуальній картці платника податку сплата позивачем штрафних санкцій набула статусу переплати та в подальшому була частково використана для погашення штрафних санкцій згідно інших податкових повідомлень-рішень.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року позов ТОВ "Приватмашстрой" (вул. Мала Морська, 108, офіс 200, м. Миколаїв, 54002, код ЄДРПОУ 33368160) до ГУ ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 43144729) – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 27 травня 2020 року №00020885004.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 43144729) на користь ТОВ "Приватмашстрой" (вул. Мала Морська, 108, офіс 200, м. Миколаїв, 54002, код ЄДРПОУ 33368160) судові витрати у сумі 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 грн. (три тисячі гривень 00 коп.).  
В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що висновки, викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору
В обґрунтування апеляційної скарги, ГУ ДПС у Миколаївській області, що сплачена 21 червня 2019 року позивачем сума штрафних санкцій в індивідуальній картці платника набула статусу переплати та була частково використана на погашення штрафних санкцій згідно податкового повідомлення-рішення (форма Н) №0077035005 від 27 серпня 2019 року у розмірі 33 202,91 грн., податкового повідомлення-рішення (форма ПС) "00059635005 від 25 липня 2019 року у розмірі 1 020 грн., податкового повідомлення - рішення (форма ПС) №00047435005 від 20 червня 2019 у розмірі 170 грн. Станом на дату узгодження грошового зобов`язання 16 червня 202 року визначеного податковим повідомленням-рішенням від 27 травня 2020 року №00020885004 сума переплати становила 20 160,11 гривень.
Щодо застосування штрафних за порушення термінів самостійно задекларованих грошових зобов`язань у розмірі 545 531 грн. визначених платником в податковій декларації з ПДВ за квітень 2019 року №9113990665 та наданій до контролюючого органу 31 травня 2019 року з порушенням граничного терміну подання податкової звітності (до 20 травня 2019 року), апелянт зазначає, у відповідності до вимог п.57.1 ст. 57 ПК України граничний термін сплати по самостійно задекларованим грошових зобов`язанням з ПДВ за квітень 2019 року – 30 травня 2019 року, тобто - кількість днів прострочки складає 21 календарний день.
ТОВ "Приватмашстрой" своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
28 квітня 2020 року посадовими особами ГУ ДПС проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати податкових (грошових) зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ "Приватмашстрой", результати якої оформлено Актом від 28 червня 2020 року №2259/14-29-50-04-25/33368160 (далі – Акт перевірки).
За результатами перевірки встановлено порушення позивачем п.50.1 ст. 50, п.57.1 ст. 57 та п.203.2 ст. 203 ПК України.
На підставі висновків Акту перевірки, відповідачем 27 травня 2020 року сформовано податкове повідомлення-рішення №00020885004, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 55 090,59 грн. 
Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Також суд першої інстанції встановив наступне.
20 травня 2019 року засобами електронного зв`язку ТОВ "Приватмашстрой" було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2019 року, яка була прийнята 30 травня 2020 року. Позивачем задеклароване позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 545 531,00 грн.
18 червня 2020 року засобами електронного зв`язку ТОВ "Приватмашстрой" було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2019 року, яка була прийнята 20 червня 2019 року. Позивачем задекларована сума від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на суму 545 438,00 грн.
Тобто, як зазначає позивач, ним 20 червня 2019 року була погашена заборгованість в розмірі 545 438,00 грн. від`ємним значенням по податковій декларації від 20 травня 2019 року, що визнається відповідачем як в Акті перевірки так і у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Водночас вищевказаними документами визначено, що позивач прострочив оплату податку на додану вартість, яка задекларована за квітень 2019 року на 21 день.
21 червня 2019 року позивачем сплачено суму самостійно нарахованих штрафних санкцій у розмірі 54 533,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №299. 
Тобто, податкове зобов`язання сплачене у строк, визначений п.203.2 ст. 203 ПК України.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду докази своєчасної сплати ПДВ за квітень 2019 року, тобто позивач вчинив усі залежні від нього дії для своєчасної сплати податку до бюджету і правомірно очікував зарахування такої суми до бюджету, що позбавило б його від нарахування фінансових санкцій з боку держави.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 87, 126, 200, 203 ПК України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно п.203.2 ст. 203 ПК України платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних д нів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
-          при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
-          при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, – у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Отже, як передбачено у п.126.1 ст. 126 ПК України, підставою для застосування штрафних санкцій є не сплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2019 року засобами електронного зв`язку ТОВ "Приватмашстрой" було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2019 року, яка була прийнята 30 травня 2020 року. Позивачем задеклароване позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 545 531,00 грн.
18 червня 2020 року засобами електронного зв`язку ТОВ "Приватмашстрой" було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2019 року, яка була прийнята 20 червня 2019 року. Позивачем задеклароване сума від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на суму 545 438,00 грн.
Тобто, як зазначає позивач, ним 20 червня 2019 року була погашена заборгованість в розмірі 545 438,00 грн. від`ємним значенням по податковій декларації від 20 травня 2019 року, що визнається відповідачем як в Акті перевірки так і у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
21 червня 2019 року позивачем сплачено суму самостійно нарахованих штрафних санкцій у розмірі 54 533,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №299. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове зобов`язання сплачене у строк, визначений п.203.2 ст. 203 ПК України.
Стосовно доводів апелянта, що сплачена 21 червня 2019 року позивачем сума штрафних санкцій в індивідуальній картці платника набула статусу переплати та була частково використана на погашення попередніх штрафних санкцій, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.87.1 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абз.1 цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:
а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);
б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у п.43.4-1 ст. 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Колегія суддів зазначає, що сума штрафних санкцій згідно податкових повідомлень-рішень (форма Н) №0077035005 від 27 серпня 2019 року, (форма ПС) "00059635005 від 25 липня 2019 року, (форма ПС) №00047435005 від 20 червня 2019 року взагалі не набули статусу податкового боргу станом на момент сплати 21 червня 2019 року позивачем самостійно нарахованих штрафних санкцій у розмірі 54 533,88 грн.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.