Ухвала
23вересня 2021 року
м. Київ
справа № 757/58939/19
провадження № 61-15182ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня» про визнання права на отримання інформації, визнання незаконною бездіяльності щодо ненадання інформації, зобов`язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня» (далі - 
КО «Олександрівська клінічна лікарня») та просив: визнати його право на отримання від відповідача інформації стосовно того, що входить у поняття «витратні матеріали комплект № 17», про перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначеним лікарсько-консультативною комісією закладу, про кількість та дози медичних препаратів, які були призначені за період лікування в офтальмологічному відділенні та не фінансувалися за рахунок бюджету; визнати незаконною бездіяльність КО «Олександрівська клінічна лікарня» стосовно ненадання вказаної інформації; зобов`язати КО «Олександрівська клінічна лікарня» надати вказану інформацію.
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог та, окрім іншого, просив: визнати  право позивача на отримання від відповідача інформації стосовно того, що входить у поняття «витратні матеріали комплект № 17» (повну розшифровку витратних матеріалів, які входять до комплекту № 17), інформації про перелік необхідних лікарських засобів, виробів медичного призначення, визначеним лікарсько-консультативною комісією закладу, про кількість та дози медичних препаратів, які були призначені за період лікування в офтальмологічному відділенні та не фінансувалися за рахунок бюджету, завірених належним чином копій всіх листків призначень, які видавались стосовно нього за період лікування у відповідача, завірену належним чином копію історії хвороби, що була складена відносно нього за період лікування у відповідача; визнати незаконною бездіяльність КО «Олександрівська клінічна лікарня» стосовно ненадання йому вказаної інформації; зобов`язати КО «Олександрівська клінічна лікарня» надати вказану інформацію; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права на отримання інформації, визнання незаконною бездіяльності щодо ненадання інформації, зобов`язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
У вересні 2021 року ОСОБА_1  подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 
2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру: про визнання права на отримання інформації, визнання незаконною бездіяльності щодо ненадання інформації, зобов`язання надати інформацію, та вимога майнового характеру - про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.
Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
У вказаній справі ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 250 = 567 500).
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 зазначив, що дана справа має для нього виняткове значення.
Аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника.
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду 
від 22 червня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду 
м. Києва від 17 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації «Олександрівська клінічна лікарня» про визнання права на отримання інформації, визнання незаконною бездіяльності щодо ненадання інформації, зобов`язання надати інформацію та відшкодування моральної шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров