ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року	Львів	Справа № 300/1107/21 пров. № А/857/11687/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Улицького В.З., 
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року (постановлену головуючим – суддею Тимощук О.Л. у м. Івано-Франківськ) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/1107/21 за адміністративним позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтехногазінвест» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 214142, 90 грн,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 214142, 90 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Однак, в результаті виявлення судом недоліків позовної заяви, які перешкоджають вирішенню справи по суті, а саме звернення позивача із позовом до суду з порушенням встановленого КАС України строку, ухвалою суду від 19.04.2021 позов Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення виявлених у ній недоліків, шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою.
На адресу суду від позивача 14.05.2021 надійшла заява від 14.05.2021 № 05.1-48/724, відповідно до змісту якої представник Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів переконаний, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень статтею 122 КАС України встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Так, представник стверджує, що про порушення відповідачем вимог статей 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» позивачу стало відомо лише 05.02.2021, а тому строк звернення до суду останнім не пропущено.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.05.2020 позовну позовну заяву Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західтехногазінвест» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 214 142, 90 грн – залишено без розгляду.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що виявлені та описані в ухвалі суду від 19.04.2021 недоліки позову не усунуто, а подана позивачем заява не містить жодного посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду. Доводи представника Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обчислення строку звернення до суду починаючи з 16 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення відповідачем нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що про порушення свого права їм стало відомо 05.02.2021 із акту перевірки Управління Держпраці і у встановлений термін вони звернулися до суду про стягнення адміністративно – господарських санкцій, тобто в межах строку визначеному ч.2 ст. 122 КАС України, однак суд не надав належної правової оцінки цьому факту
Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а ухвалу суду залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У той же час, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У постанові від 21.02.2011 у справі №21-9а11 Верховний Суд України дійшов висновку, що за змістом статті 20 Закону №875-XI Iадміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачується (нараховується, застосовується) підприємствами самостійно до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першоюстатті 19 цього Закону. При цьому, Верховним Судом України зазначено, що саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. Крім того, на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Відтак суд першої інстанції правильно констатував, що відлік строку на звернення до суду із даним позовом для суб`єкта владних повноважень почався не з моменту, коли позивач дізнався про таке порушення в результаті проведеної Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області перевірки та зі змісту складених за наслідком перевірки документів, а з дня виникнення підстав, що дають право на пред`явлення передбачених законом вимог, тобто 16.04.2019 за звітний 2018 рік та 16.04.2020 за звітний 2019 рік.

Отже, звернувшись з позовом 23.03.2021 позивач пропустив тримісячний строк звернення до адміністративного суду із вимогами про стягнення адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів.

Така позиція суду у повній мірі відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21.02.2018 по справі № 813/1897/17, від 08.08.2019 по справі № 809/1931/16, від 06.11.2020 в справі № 160/8707/19, від 03.03.2021 у справі № 280/5341/20.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 13, 15 ст. 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Водночас, згідно із п. 7 ч. 1, ч.ч. 3, 4 статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Разом з цим суд зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, суд встановив, що позивач будучи обізнаною про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів у встановлений строк звернення до суду не звернувся, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду не надав.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та у відповідності до норм КАС України залишив позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 300/1107/21 – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року