П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/6106/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І. Е. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
29 червня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь управління заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період з квітня 2019 року по березень 2020 року у розмірі 148 339,88 гривень.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» (вул.С.Параджанова, 93, м.Житомир, 10001; код ЄДРПРОУ 13568038)  на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; код ЄДРПОУ 13559341) заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з квітня 2019 року по березень 2020 року в  розмірі 148 339,88 грн. (сто сорок вісім тисяч триста тридцять дев`ять гривень, вісімдесят вісім копійок).
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів понесення витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. В розрахунках фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказана лише сума по кожному громадянину, але не вказано із чого вона складається та як обраховується. Не містять вказані розрахунки й інформації про витрати Пенсійного фонду на виплату пільгових пенсій (розмір основної пенсії та інших витрат додаткової пенсії, доплат, надбавок чи підвищень), а також інформацію про витрати на доставку таких пенсій.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року у справі № 240/6106/20 та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 315 КАС України, колегія суддів приходить до  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року підлягає залишенню без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Приватне акціонерне товариство «Вібросепаратор» (код ЄДРПОУ 13568038) зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Працівники Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» були зайняті на роботах, включених до Списку №1 та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та в подальшому їм була призначена пенсія відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У зв`язку з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надсилались Приватному акціонерному товариству «Вібросепаратор» розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Із вищезазначених розрахунків вбачається, що за період з квітня 2019 року по березень 2020 року загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка підлягала відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Вібросепаратор», становить 148 339,88 гривень (а.с.8-36).
Разом з тим, вищевказана сума відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 148 339,88 гривень, Приватним акціонерним товариством «Вібросепаратор» у визначені законом строки сплачена не була, а тому вона набула статусу заборгованості (а.с.7).
Стягнення зазначеної заборгованості стало підставою для звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Пунктом другим розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" (далі по тексту - Інструкція), затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1.
Відповідно до п.6.1 Інструкції для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6.2 Інструкції визначено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
Відповідно до п.6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
У відповідності до пункту 6.5 Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Згідно з пунктом 6.7 вказаної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Отже, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам на пільгових умовах, покриваються підприємствами у розмірі, визначеному органами Пенсійного фонду України у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання вимог Інструкції № 21-1 надсилались Приватному акціонерному товариству «Вібросепаратор» розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з квітня 2019 року по березень 2020 року (а.с.8-36).
Із вищезазначених розрахунків вбачається, що за період з квітня 2019 року по березень 2020 року загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка підлягала відшкодуванню Приватним акціонерним товариством «Вібросепаратор», становить 148 339,88 гривень (а.с.8-36).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані розрахунки відповідають формі такого розрахунку, затвердженій в додатку 6 до Інструкції № 21-1, та місять усі передбачені цією формою відомості, що спростовує доводи відповідача про те, що в розрахунках вказана лише сума по кожному громадянину, але не вказано із чого вона складається та як обраховується, не вказано інформації про витрати Пенсійного фонду на виплату пільгових пенсій (розмір основної пенсії та інших витрат – додаткової пенсії, доплат, надбавок чи підвищень), а також інформації про витрати на доставку таких пенсій.
Матеріалами справ підтверджується, що вказані розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій були отримані Приватним акціонерним товариством «Вібросепаратор».
Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій позивачем оскаржені не були, а отже є узгодженими та підлягають сплаті.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10 вересня 2020 року у справі № 820/6674/15 та від 28 травня 2020 року у справі № 826/7913/17.
Згідно з пунктами 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у  пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства (п.6.8 Інструкції № 21-1).
Проаналізувавши вищезазначені норми, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність в підприємств та організацій обов`язку відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених особам відповідно "б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з квітня 2019 року по березень 2020 року в розмірі 148 339,88 гривень, відповідачем не погашена, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Вібросепаратор" залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.