П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/7724/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
09 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально - Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною постанову та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2021 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Голубович Н.П від 20.04.2021 ВП № 60880616 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначав, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 призначено пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка з 02.06.2011 з урахуванням проведених виплат по 22.07.2011, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, яка виплачена ОСОБА_1 у повному обсязі у розмірі 6403,64 грн., а тому підстави для винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем були відсутні і, відповідно, така постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове - про задоволення позовних вимог.
03.09.2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву №3.3/15744 від 02.09.2021, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржувана постанова була винесена за невиконання без поважних причин боржником рішення суду. Відмічає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду №240/4277/20 зауважено про відсутність кінцевої дати виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 , а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 23.11.2011 не виконує рішення суду в розмірах визначених судом.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2012, яка набрала законної сили визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірними та зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка -   ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.06.2011.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.05.2019 роз`яснено, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2012 зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка - ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.06.2011 та відповідно до норм права, встановлених ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2019 по справі № 2-а-11/12, було зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка - ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% від 10 мінімальних пенсій за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.06.2011.
На виконання додаткового рішення суду від 01.07.2019 у справі №2-а-11/12 Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист №№2-а-11/12 від 13.12.2019, який стягувачем - ОСОБА_1 пред`явлено до виконання.
Державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №60880616.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 №240/4277/20 визнано, що постанова про скасування процесуального документу (постанови про закінчення виконавчого провадження) від 05.03.2020 прийнята правомірно, а також судом апеляційної інстанції зазначено, що кінцевої дати виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 не визначено.
Після перевірки державним виконавцем виконання судового рішення та виходячи з пояснень боржника визначено, що рішення суду залишається й надалі невиконаним.
На підставі викладеного та за невиконання рішення суду 04.12.2020 року на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області накладено штраф в розмірі 5100 грн.
Вказану постанову оскаржено позивачем до суду.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №240/21689-20, яке набрало законної сили, у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 04.12.2020 відмовлено за безпідставністю.
У подальшому, у межах виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Наталією Петрівною винесено постанову про накладення штрафу від 20.04.2021 у розмірі 10200 грн.
Представник відповідача вважає, що рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальникам суду Пенсійним фондом виконано у повному обсязі, а тому оскаржувана постанова безпідставна.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не надало докази на підтвердження факту вчинення дій необхідних для виконання судового рішення, наданні докази у справі не підтверджують неможливість боржника вчинити більш широкий обсяг дій направлених на виконання судового рішення з незалежних від нього причин, а тому були підстави для винесення постанови про накладення штрафу від 20.04.2021 у виконавчому провадженні №60880616.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII ).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Приписами частини  1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-19, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону № 1404-19, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Таким чином слідує, що підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення суду у вищезазначеній справі ОСОБА_1 призначено пенсію, як непрацездатному члену сім`ї померлого годувальника чоловіка - ОСОБА_2 , інваліда 1 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% від 10 мінімальних пенсій за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 02.06.2011 з урахуванням проведених виплат по 22.07.2011, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210. Здійснено виплату нарахованих коштів за період з 02.06.2011 по 22.07.2011 у розмірі 6403,64 грн.
Так, враховуючи висновки суду, викладені у рішенні від 13.04.2020 №240/4277/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено ОСОБА_1 обчислення пенсії згідно з додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2019 ще за 6 місяців починаючи з 23.07.2011 по 31.12.2011 до набрання змін в законодавстві та нараховано 15156,81 грн., а також повідомлено, що доплата за період з 23.07.2011 по 31.12.2011 в сумі 15156,81 грн. буде здійснена після надходження фінансування. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2019 у справі №2-а-11/12 включено до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
З метою повторної перевірки виконання рішення суду 06.04.2021 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України державним виконавцем надіслано вимогу виконати рішення суду, в 5-денний термін з дня отримання вимоги, про виконання письмово повідомити державного виконавця з наданням підтверджуючих документів.
На вказану відмову, Пенсійним фондом України в Житомирській області листом №0600-0304-5/28815 від 13.04.2021 з урахуванням висновків рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі №240/21689/20 ОСОБА_1 призначено пенсію та проведено обчислення пенсії згідно додаткового рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01.07.2019 ще за 12 місяців починаючи з 01.01.2012 по 31.12.2012 до набрання змін в законодавстві та нараховано 35862,96 грн.
З огляду на зазначене слідує, що рішення суду залишається невиконаним, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду воно безпідставно з 31.12.2012 не виконується, в розмірах визначених судом, оскільки кінцевої дати виплати призначеної пенсії ОСОБА_1 не визначено. 
Отже, позивач рішення суду в частині призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 з 31.12.2012 не виконує безпідставно.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  що з огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не надало доказів на підтвердження факту вчинення дій необхідних для виконання судового рішення, наданні докази у справі не підтверджують неможливість боржника вчинити більш широкий обсяг дій направлених на виконання судового рішення з незалежних від нього причин, а тому були підстави для винесення постанови про накладення штрафу від 20.04.2021 у виконавчому провадженні №60880616.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Сапальова Т.В.