УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 679/352/21
Провадження № 22-ц/4820/1178/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Садік Н. Д.,
з участю представника позивача Москалюк С. А. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/352/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року (суддя Базарник Б. І., повне судове рішення складено 19 травня 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.
Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору від 16 травня 2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався. Остання у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Узяті на себе за кредитним договором зобов`язання позичальник не виконала. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. На день смерті боржника заборгованість за кредитним договором складала 5561,41 грн. ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої і на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем по АДРЕСА_1 , а тому є таким, що прийняв спадщину. Дізнавшись про смерть позичальника, Банк направив претензію до Нетішинської нотаріальної контори. 
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року у позові відмовлено.
АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог. Посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Активація позичальником картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Відповідач не спростував факт прийняття спадщини. Суд безпідставно поклав обов`язок доказування обставин щодо наявності майна ОСОБА_2 і його вартості на позивача, не встановив кому належить нерухоме майно, в якому проживав спадкодавець на день смерті, та не дослідив відомості з реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно. Відповідач не надав належних доказів відсутності спадкового майна. 
У засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримала. Відповідач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до пунктів 1, 3 і 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивач не надав доказів прийняття спадщини відповідачем, наявність і розмір спадкового майна, у межах вартості якого спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора. 
Проте такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до матеріалів справи 16 травня 2011 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому змінювався.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.
В анкеті-заяві від 16 травня 2011 року ОСОБА_3 зазначала свій сімейний стан, чоловік ОСОБА_1 .
Перебування у зареєстрованому шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
На день відкриття спадщини зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є квартира АДРЕСА_1 .
Спадкоємці не подавали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини чи відмову від неї.
Наявність спадкового майна (1/2 частина квартири АДРЕСА_3 ) підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Отже, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України відповідач є таким, що прийняв спадщину.
На думку апеляційного суду висновок суду першої інстанції про недоведеність факту прийняття спадщини спадкоємцем, наявності спадкового майна є передчасним.
За розрахунком позивача на день смерті ОСОБА_2 заборгованість за договором складала 5561,41 грн (заборгованість за простроченим кредитом).
На підтвердження заборгованості Банк надав копію анкети-заяви позичальника, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості та виписку по рахунку.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою і другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами і неустойка поділяються на встановлені законом (розмір і підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір і підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В анкеті-заяві ОСОБА_2 від 16 травня 2011 року відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитом та настання відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді сплати пені, штрафу.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємні частини укладеного договору.
Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов та правил надання банківських послуг і з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, пені і штрафу, та саме у зазначених у цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_2 . Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер та відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, неустойки у розмірах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, наданий Банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору з огляду на їх мінливий характер.
Лише підписана позичальником анкета-заява свідчить про прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права апеляційний суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитом, та умови настання відповідальності у вигляді сплати штрафу і пені. 
Згідно з випискою по рахунку (а.с. 14-17) позичальник використала кредитні кошти у сумі 17667,59 грн, сплатила у погашення кредиту 25687 грн. За рахунок кредиту погашені проценти у сумі 13077,85 грн. На погашення пені зараховано 150 грн, штрафу - 350 грн. 
Зарахування сплачених позичальником коштів у рахунок погашення процентів, пені і штрафу не відповідає умовам укладеного договору. 
З урахуванням наведеного позивач не довів наявність у спадкодавця заборгованості за кредитом, який підлягав би стягненню із спадкоємця.
Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови. 
Оскільки апеляційний суд змінює судове рішення в частині мотивів його ухвалення, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 травня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта