справа № 362/5527/20                                    головуючий у суді І інстанції Марчук О.Л.
провадження № 22-ц/824/8507/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 липня 2021 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, - 
В С Т А Н О В И В: 
 
            У жовтні 2020 року  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини  ОСОБА_4 в розмірі двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно; аліменти за минулий час з 20 травня 2020 року по день пред`явлення позову в розмірі двох прожиткових мінімумів за кожен місяць; стягнути з відповідача на користь позивача Ѕ витрат, понесених на лікування дитини, в сумі 17 107 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 вересня 2018 року зареєстрували шлюб, від якого мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини відповідач залишив сім`ю і переїхав проживати до своїх батьків. Весь час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 не приймає жодної участі в утриманні дитини, домовитися з приводу сплати аліментів чи способу виконання ним обов`язку утримувати дитину не вдається. Відповідач є працездатною, фізично здоровою особою працездатного віку, має постійне місце роботи і достатньо високий рівень доходу, має у власності транспортний засіб, не має на утриманні інших осіб. Крім того, дитина народилася передчасно (29 тижнів), після народження перебувала у відділенні інтенсивної терапії новонароджених, а потім ще місяць у відділенні виходжування глибоко недоношених дітей. На даний час дитина потребує лікування, регулярного проведення вартісних аналізів, лікувального масажу. Жодної матеріальної допомоги на лікування дитини відповідач не надає, участі у витратах не бере.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року позов  ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини  ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 3 000 грн., починаючи з 28 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 17 107 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд без будь-яких розрахунків стягнув з нього аліменти на утримання дитини в розмірі, що становить майже 75 % від щомісячного доходу відповідача на утримання однієї дитини. При цьому, суд позбавляє відповідача фактично коштів для утримання себе. Позивач не довела до відома суду, що сама здійснює торгову діяльність продуктами харчування (продає м`ясо) на Васильківському ринку, а, отже, має високий рівень доходу, а суд цій обставині не надав належної оцінки. Відповідач звернувся до суду із клопотання про відмову у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог. Збільшення позивачем позовних вимог на суму 3 750 грн. не доведено жодним належним та допустимим доказом, який би існував на день подання позовної заяви, а квитанція, що додана до заяви про збільшення позовних вимог не відповідає нормам діючого законодавства щодо її заповнення та датована після дати подання первинного позову. Суд, без прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, розглянув позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину на суму 17 107 грн. Виходячи з матеріалів справи, відповідач поніс додаткові витрати на утримання дитини, що підтверджується чеками. Однак, судом даному факту не надано належної оцінки. Судом не надано належної оцінки тому факту, що додані до позовної заяви чеки не підтверджують понесених позивачем додаткових витрат на лікування дитини, оскільки підтверджують придбання підгузків, харчування та інших товарів для дитини, що є постійними витратами на утримання дитини, а не додатковими. Товарні чеки, що містяться в матеріалах справи не містять необхідних реквізитів, а саме, що стосується суб`єкта господарювання. У період перебування позивача у лікарні у зв`язку із пологами, а також перебування дитини у лікарні з 20 травня 2020 року по 19 червня 2020 року відповідач надавав грошові кошти позивачу для придбання необхідних ліків як у готівковій формі, так і у безготівковій - шляхом переказу, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. Відповідач надавав допомогу позивачу постійно як шляхом придбання ліків та товарів для дитини, так і переказував на її банківську картку грошові кошти, що підтверджується доданими чеками та квитанціями.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що під час спільного проживання позивача з відповідачем середньомісячний заробіток останнього складав 25 000 грн. Довідку, надану ТОВ «Матоні», можна вважати нікчемною, так як можна зробити висновок, що на даному підприємстві оформлені працівники на мінімальну заробітну плату для того, щоб ухилитися від сплати податків. Позивач була вимушена залишити грудну дитину на близьких людей для того, щоб декілька днів на тиждень заробляти кошти на лікування дитини, оскільки відповідач ухилявся від своїх батьківських обов`язків. Позивач звернулася до суду у жовтні 2020 року, а у листопаді 2020 року дитина двічі проходила курс лікувального масажу, внаслідок чого було понесено додаткові витрати у розмірі 7 500 грн. В апеляційній скарзі відповідач сам підтверджує той факт, що дійсно є додаткові витрати на дитину, а також що дитина потребує лікування.  
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 червня 2012 року (а.с.5).
Згідно з випискою із медичної карти № 652/126 від 19 червня 2020 року і обмінної карти пологового будинку від 19 червня 2020 року ОСОБА_5 передчасно народжена з вагою тіла 1 340 гр. (а.с.6-8).
ОСОБА_1 офіційно працевлаштований на посаді водія в ТОВ «Матоні» та його дохід за період з 06 березня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 48 395 грн. 24 коп., що підтверджено довідкою № 2/21 від 02 лютого 2021 року (а.с.47).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України.
Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом встановлено, що у позивача на утриманні перебуває малолітня дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є батьком дитини.
Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. щомісячно, вважаючи цей розмір достатнім для забезпечення дитини.
Оскаржуючи рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі 3 000 грн., відповідач вказує на те, що суд стягнув аліменти на утримання дитини в розмірі, що становить майже 75 % від щомісячного доходу відповідача. ОСОБА_1 надав суду копію довідки, згідно з якої його середньомісячний дохід становить 4 839 грн. 52 коп. 
Визначаючи  розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, судом враховано: матеріальне становище платника аліментів (п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України), а саме, що відповідач працевлаштований та регулярно отримує заробітну плату, відсутність у платника аліментів інших дітей (п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України), стан здоров`я відповідача, а саме що він не є особою, яка через свій стан здоров`я не має можливості працювати, стан здоров`я дитини, а саме, що дитина народилась передчасно має ряд захворювань та потребує постійного лікування.
За таких обставин, визначений судом розмір аліментів на дитину, а саме 3000 грн. щомісячно є та таким, що ґрунтується на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги в частині недостатності доходу відповідача, не спростовується.
Будучи працездатною особою, ОСОБА_1 зобов`язаний вживати заходів щодо працевлаштування на роботу з достойною заробітною платою, яка забезпечить гідні умови життя як дитини, так і його самого.
У постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19 Верховний Суд висловив правову позицію, що батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов для проживання розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини та захищає її права.
Доводи апеляційної скарги в частині наявності доходів в матері дитини, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки наявність у матері дитини доходу та зайняття нею відповідним видом діяльності, який приносить цей дохід, не звільняє батька дитини від обов`язку утримувати останню до досягнення нею повноліття.
Що стосується додаткових витрат на дитину, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
 Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
З матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передчасно народжена з вагою тіла 1 340 гр. У період перебування з 20 травня 2020 року по 19 червня 2020 року перебувала на стаціонарі та проходила курс лікування, у зв`язку з чим позивачем були понесені витрати.
На підтвердження понесених витрат ОСОБА_3 надала суду чеки, згідно яких були придбані ліки, які використовувалися для лікування при перебуванні дитині в стаціонарі. Разом з тим, враховуючи виписку із медичної карти від 19 червня 2020 року, позивачем не доведено, що всі ліки, які зазначені в цих чеках, використовувалися для лікування дитини.
При визначенні суми додаткових витрат на дитину, які були понесені позивачем, апеляційний суд враховує лише витрати на придбання амікацину, коломицину, пейони, укрліву, креону, меронему, глюкози, аміновену, смофліпіду, прима дуо, катетерів, шприців, канюли, хлоргексидину, маммалаку, Омега Д3, чаю для підвищення лактації, води для ін`єкцій, тобто, тих лікарських засобів, які зазначені у виписці, та тих медичних інструментів, які використовувалися для проведення відповідних процедур під час перебування дитини у лікарні. 
Загальна вартість таких витрат склала 23 867 грн. 03 коп. (1810+705+725,6+29,8+195,1+1131,4+1025,1+235,8+167+765+290+803+756+409,5+550+345,4+45,3+500+505+9,25+805+291+712,4+85,1+601,45+584,7+25,7+505+5,86+25,7+1575,1+63,44+1700+1258,44+607,69+1242,8+274,4+2500).
Оскільки обов`язок понесення додаткових витрат на дитину лежить на обох батьках, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача додаткові витрати на дитину у розмірі 11 933 грн. 51 коп. (23 867,03/2).
У той же час, апеляційним судом не приймаються до уваги чеки, які датовані після виписки дитини з лікарні. Лікарські засоби, щодо яких відсутні призначення лікаря, не можна вважати додатковими витратами на дитину. Кошти, витрачені для придбання дитині чепчиків, суміші, підгузників, пустушок, пляшечок відносяться до витрат на утримання дитини.
Заперечуючи проти стягнення додаткових витрат, ОСОБА_1 вказує на те, що під час перебування дитини у лікарні він надавав грошові кошти для придбання необхідних ліків як у готівковій формі, так і у безготівковій, а також купував ліки та товари для дитини.
У матеріалах справи містяться квитанції, надані відповідачем, згідно з яких останній перераховував кошти позивачу, та чеки на придбання товарів.
Разом з тим, витрати, які відповідач поніс на придбання для дитини речей першої необхідності, не є предметом даного спору, по своїй суті спрямовані на утримання дитини, та були здійснені відповідачем до пред`явлення позову про стягнення аліментів. Перераховані позивачу кошти згідно квитанцій, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції. Так, суд у своєму рішенні зазначив: «…на підтвердження своїх заперечень відповідачем надано копії фіскальних чеків та квитанції, які підтверджують обставини здійснення відповідачем витрат на утримання його дитини та переказу позивачці грошових коштів. У зв`язку із цим, суд не вбачає ознак ухилення відповідача від сплати аліментів на користь позивача». У задоволенні вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час суд першої інстанції відмовив і в цій частині позивач не оскаржувала рішення суду.
Збільшуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 у свої заяві від 22 лютого 2021 року вказувала на те, що у листопаді 2020 року нею було понесено витрати на масаж дитини. Позивач надала суду консультаційні висновки спеціаліста та товарний чек.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що квитанція, яка додана до заяви про збільшення позовних вимог не відповідає нормам діючого законодавства щодо її заповнення та датована після дати подання первинного позову. Суд, без прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, розглянув позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину на суму 17 107 грн.       
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання у справі не проводилося, а, відтак, строк, протягом якого позивач мала право збільшити позовні вимоги, сплив 30 грудня 2020 року. Заява про збільшення позовних вимог подана позивачем лише 22 лютого 2021 року, тобто, за межами встановленого законом строку.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, рішення суду в частині стягнення аліментів по суті є законним та обґрунтованим. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину у силу вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права. 
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 не оскаржувалося, а, відтак, апеляційним судом не переглядається. 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (77,8 %), а позивач звільнена від сплати судового збору, у дохід держави з відповідача стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 654 грн. 14 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з держави судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (22,2 %), а саме у розмірі у розмірі 279 грн. 98 коп. 
Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави різницю між сумою, яку він має сплатити у дохід держави, та сумою, яка підлягає стягненню з держави на його користь. Така різниця становить 374 грн. 16 коп. (654,14-279,98). 
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року в частині стягнення додаткових витрат та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. 
Позов  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину у сумі 13 357 грн. задовольнити частково.  
Стягнути з  ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 11 933 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять три) гривні, 51 копійка.
В іншій частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
Заяву ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог в частині додаткових витрат на суму 3 750 грн. залишити без розгляду.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року в частині стягнення аліментів у розмірі 3 000 грн. залишити без змін. 
Стягнути з  ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 374 (триста сімдесят чотири) гривні, 16 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                              Фінагеєв В.О.
 
                                                                                     Кашперська Т.Ц.
 
         Яворський М.А.