ф
УХВАЛА
23 вересня 2021 року 
Київ
справа №807/2322/15
адміністративне провадження №К/9901/6422/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за
касаційною скаргою Державної служби України з питань праці на 
рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року (судді: Калинич Я. М., Іванчулинець Д.В., Маєцька Н.Д.) та 
постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року (судді: Затолочний В.С., Бруновська Н.В., Матковська З.М.) 
за позовом ОСОБА_1 
до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Управління Держпраці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці, Державної служби України з питань праці
про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, визнання протиправними дій та бездіяльності,
УСТАНОВИВ:
03 листопада 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області (далі - відповідач-1, ТДІзПП у Закарпатській області), Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - відповідач-2), Державної інспекції України з питань праці (далі - відповідач-3), Державної служби України з питань праці (далі - відповідач-4), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Державної інспекції України з питань праці від 28 жовтня 2015 року №262-К "Про звільнення ОСОБА_1 ";
поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Управління Держпраці у Закарпатській області та зобов`язати відповідача внести до його трудової книжки запис, що відповідає прийнятому судом рішенню;
стягнути з Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці або їх правонаступників на користь ОСОБА_1 середній заробіток з урахуванням індексації нарахованої суми за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку;
допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі й стягнення середнього заробітку.
05 березня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної служби України з питань праці, у якій скаржник просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Державної служби України з питань праці на оскаржувані судові рішення у справі № 807/2322/15.
28 квітня 2020 року від позивача до Верховного Cуду надійшов відзив на касаційну скаргу Державної служби України з питань праці, в якому позивач просить закрити адміністративне провадження за касаційною скаргою Державної служби України з питань праці про скасування рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №807/2322/15 в частині вимог, які не стосуються прав та обов`язків відповідача-4 та не брати до уваги доводи в цій частині при ухвалення рішення у справі. У задоволенні решти вимог касаційної скарги Державної служби України з питань праці відмовити, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.
Клопотання про закриття касаційного провадження обґрунтовано тим, що предметом касаційного оскарження Державної служби України з питань праці є рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у повному обсязі.
Позивач, зазначає, що суди попередніх інстанцій поклали на Державну службу України з питань праці обов`язок тільки в частині виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу скаржника внаслідок незаконного звільнення. Інших обов`язків суди на відповідача-4 не покладали. Разом з тим, у касаційній скарзі Державної служби України з питань праці містяться доводи та заперечення з усього спектру спірних правовідносин. На переконання ОСОБА_1 , відповідач-4 оскаржив рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині, яке не стосується прав та обов`язків відповідача-4. Крім того, в описовій частині касаційної скарги Державної служби України з питань праці міститься доводи та заперечення встановлених попередніми судами обставини, які також не стосуються прав та обов`язків відповідача-4.
З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідно до положень статті 328 КАС України Державна служба України з питань праці не має права на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року, тому що позовні вимоги, окрім, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не стосуються прав та обов`язків відповідача-4.
В зв`язку із викладеним просить закрити касаційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 339 КАС України згідно із яким суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року встановлено десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для подання учасниками справи своїх міркувань або заперечень щодо поданого ОСОБА_1 клопотання про закриття касаційного провадження.
22 червня 2021 року від Управління Держпраці у Закарпатській області до Верховного Суду надійшли заперечення щодо клопотання позивача про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з питань праці. Відповідач-2 вважає, що саме ОСОБА_1 заявляв позовні вимоги в тому числі і до Державної служби України з питань праці. І остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу було завданням підготовчого провадження у Закарпатському окружному адміністративному суді. А тому нелогічним є твердження позивача при заявлених позовних вимогах до Держпраці зазначати, що судовими рішеннями не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Держпраці.
22 червня 2021 року від позивача до Верховного Суду надійшла заява про виконання ухвали Верховного Суду від 03 червня 2021 року, в якій позивач просить клопотання задовольнити та закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби України з питань праці.
Вирішуючи зазначене клопотання Суд виходить з такого.
Статтею 42 КАС України закріплено, що учасниками справи є три категорії суб`єктів: сторони; треті особи; органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Відповідачем в адміністративній справі, згідно із частиною четвертою статті 46 КАС України, є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено КАС України.
Права учасників справи закріплені у статті 44 КАС України, в тому числі, право на оскарження судових рішень у визначених законом випадках.
Положенням частини першої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Сторони як учасники адміністративно-правових відносин, між якими виник спір, набувають повноважень сторін (вважаються сторонами), після того як адміністративним судом постановляється ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі внаслідок поданого до суду адміністративного позову (стаття 171 КАС України).
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, серед учасників якої, зокрема, відповідач-4 Державна служба України з питань праці.
Згідно із частиною першою   статті 328 КАС України   Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, стаття 328 КАС України визначає дві окремих категорії суб`єктів, які мають право на звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення суду першої та апеляційної інстанцій:
1) учасники справи;
2) особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
У поданому клопотанні позивач вважає, що у Державної служби України з питань праці, як особи яка звернулася з касаційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України, не має правового зв`язку безпосередньо із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, оскільки суди не зробили прямого висновку про її права, інтереси та обов`язки, окрім, стягнення з останньої середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Проте Суд вважає такий висновок позивача хибним, оскільки необхідність такого зв`язку і його доведення покладається виключно на осіб, які не брали участі у справі.
Суд звертає увагу, що диспозиція статті 328 КАС України прямо визначає право учасника справи на касаційне оскарження рішень судів попередніх інстанцій за будь-яких обмежень чи застережень.
За цих обставин позивач помилково ототожнив Державну службу України з питань праці як відповідача-4 (учасника справи) із особою, яка не брала участі у справі.
Суд звертає увагу, що відповідно до ухвали суду першої інстанції від 05 листопада 2015 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі Державна служба України з питань праці набула статусу учасника справи - сторони в адміністративному процесі та відповідно можливість користуватися правом на касаційне оскарження судового рішення, закріпленим у статті 328 КАС України.
Враховуючи вищенаведене Суд вважає, що клопотання позивача про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача-4 у справі № 807/2322/15 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями   53,   195,   238,   345,   339,   355,   359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної служби України з питань праці про скасування рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №807/2322/15 в частині вимог, які не стосуються прав та обов`язків Державної служби України з питань праці.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                 А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов