ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27432/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                          Собківа Я.М.,
суддів:                                                                         Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ: 43141267) №1136/26-15-33-17-26/2274212117 від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), як платника єдиного податку третьої групи з 30 червня 2020 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскільки позивач подав 15.10.2019 року в паперовому вигляді уточнюючу декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 1 півріччя 2019 року (реєстр. № 100950), якою донарахував та сплатив 6000,0 гри єдиного податку, 300,00 грн штрафних санкцій та сплатив 251,0 грн пені, а також 23.10.2019 подав ще одну ідентична уточнюючу декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 1 півріччя 2019 року в електронному варіанті (реєстр. №9247339538), вказане стало наслідком подвійного нарахування, що призвело до виникнення боргу по строку з 21.11.2019 року.  
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримав висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1   ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа - підприємець 26.01.2018 року.
Основними видами господарської діяльності позивача є: 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у. (основний); 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування.
На підставі п.299.10 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення умов застосування платником єдиного податку спрощеної системи оподаткування ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 15.06.2020 №1208/26-15-33-17-11/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено, що платником податків порушено умови застосування спрощеної системи оподаткування, а саме п.п.298.23.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу.
30 червня 2020 ГУ ДПС у м. Києві винесено Рішення 1136/26-15-33-17-26/2274212117 про виключення з реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку зазначено наявність податкового боргу, у розмірі, що перевищує суму, визначену абз.3 п. 59.1 ст.59 Кодексу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів відповідно до абз.8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу.
Не погоджуючись з Рішенням 1136/26-15-33-17-26/ НОМЕР_1 від 30.06.2020 позивач звернувся зі скаргою в порядку адміністративної процедури оскарження до Державної податкової служби.
За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДПС України про результати розгляду скарги№28778/6/99-00-04-04-03-06 від 25.09.2020 скаргу залишено без задоволення, а рішення без змін.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.
 Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно з п.300.1. ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Відповідно до абз.3 п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Згідно пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у тому числі, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Підпунктом 299.11 ст.299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Отже, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №813/1465/17, від 24 січня 2019 року у справі № 813/1346/18.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.07.2020 позивачем в електронному вигляді подана звітна податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за другий квартал 2019 року, з визначенням суми доходу за завітний період в сумі 360 000,00 грн та сумою податкового зобов`язання в розмірі 18 000,00 грн, яка була сплачена останнім 09.07.2019 року (до реєстрації податкової декларації).
З позовної заяви позивача вбачається, що у наступному звітному періоді ОСОБА_1 виявлено помилку у поданій декларації за другий квартал 2019 року, сума доходу за підсумками другого кварталу 2019 року становить 480 000,00 грн, а сума податкового зобов`язання складає 24 000,00 грн.
З огляду на зазначене, внаслідок цієї помилки різниця суми податкового зобов`язання, яка мала бути доплачена становить 6000,00 грн.
Судом встановлено, що позивачем вищезазначена помилка була врахована у податкових деклараціях наступних періодів, а саме податковій декларації за третій квартал 2019 року від 07.10.2019 року, а саме в рядку 13 розділ V «Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку» - визначена сума нарахування за другий квартал 2019 року.
З метою приведення у відповідність податкових даних другого кварталу 2019 року з урахуванням самостійно виявленої помилки, позивач сформував уточнюючу податкову декларацію, яку реєстрував 07.10.2019 та 10.10.2019, проте отримував повідомлення про неприйняття уточнюючої декларації.
23 жовтня 2019 року уточнююча декларація за другий квартал 2019 року була прийнята та зареєстрована відповідачем.
Відповідно до уточнюючої декларації ОСОБА_1 за другий квартал 2019 року уточнена сума становила 24000,00 грн, відповідно збільшення податкового зобов`язання в порівнянні з раніше задекларованої суми становило 6000,00 грн.
Позивачем самостійно визначена сума штрафу у зв`язку з виправленням помилки в розмірі 300,00 грн та сума пені 251,00 грн
Згідно з платіжним дорученням №50 від 07.10.2019 позивачем сплачено пеню у розмірі 6551 грн.
При цьому, податковий борг позивача виник у зв`язку з подвійною реєстрацією уточнюючої декларації.
Так, пунктом 299.11 статті 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Колегія суддів підкреслює, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної саме документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 по справі № 826/7216/17 та від 05.02.2019 по справі № 805/206/17-а.
Водночас, відповідачем було надано Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи, однак відсутній акт документальної перевірки, на підставі якого мало бути прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
Колегія суддів погоджується із доводами позивача, що акт камеральної перевірки відповідача не ґрунтується на аналізі документів та може вважатись належним та допустимим доказом відповідно до якого наявні підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до абзацу 8 пункту 298.2 статті 298 Кодексу.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві №1136/26-15-33-17-26/2274212117 від 30.06.2020 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку третьої групи з 30 червня 2020 року.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                              
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                                                Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

     Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.