Справа №357/8043/21                                    Головуючий в суді І інстанції - Шовкопляс О.П.
Провадження №33/824/4163/2021                                                        Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

 КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
20 вересня 2021 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454,00 грн. судового збору.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24 червня 2021 року приблизно о 09 год. 10 хв. в м. Біла Церква по вул. Гайок, 214, керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що не згоден із постановою суду у зв`язку з порушенням матеріальних та процесуальних норм права, що є підставою для скасування постанови. Розгляд справи судом першої інстанції відбувся без присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 зазначає, що приїхав на автомобілі ВАЗ 21060 д.н.з. НОМЕР_1 за адресою вул. Гайок м. Біла Церква для передачі автомобіля ОСОБА_2 , з яким попередньо домовився для подальшого керування ним автомобілем. Чекаючи ОСОБА_2 , біля автомобіля, близько о 09 годині до автомобіля під`їхала патрульна поліція, на запитання працівника поліції чий автомобіль останній відповів, що приїхав на ньому для передачі його товаришу. В подальшому патрульний запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився та повідомив, що не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля. 
Також апелянт вказує на порушення працівниками поліції п.11.17 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України №77 від 26 лютого 2009 року, оскільки протокол складено не розбірливим почерком, не чорним чорнилом, а прізвище, ім`я та по-батькові порушника, його адреса, а також прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення записано не друкованими літерами.  
ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, а також інспектором поліції не було встановлено факту керування транспортним засобом, тому протокол про адміністративне правопорушення був складений з істотними порушеннями процесуального законодавства. 
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Як вбачається з п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333452 від 24 червня 2021 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Істотних порушень, які б впливали на допустимість вказаного протоколу, як доказу, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Доводи про порушення працівниками поліції під час складання протоколу вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України №77 від 26 лютого 2009 року, є необґрунтованими, оскільки вона втратила чинність ще 24 лютого 2017 року.
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 24 червня 2021 року (а.с.5,6).
Також, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції було неодноразово запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак він відмовився та вказав, що поспішає на роботу. Будь-яких обставин, що свідчили б про вчинення неправомірних дій працівниками поліції на вказаному відеозаписі не зафіксовано.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Зокрема, сам ОСОБА_1 як на відеозаписі зробленому працівниками поліції, так і в своїй апеляційній скарзі не заперечував того факту, що він 24 червня 2021 року о 9 годині приїхав на автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 до м. Біла Церква та очікував свого знайомого ОСОБА_2 на вул. Гайок, щоб передати автомобіль. 
Отже, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи вказане вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованими.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Істотних порушень закону, які б слугували підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Із огляду на вищезазначене, постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2021 щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О. Габрієль