Ухвала
іменем України
18 серпня  2021 року
м. Київ
справа № 766/17087/18
провадження № 51- 3620 ск 21 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року та ухвалу судді Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 липня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , на ухвалу судді Херсонського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 27 липня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4  залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, в якій ним не зазначено належних обґрунтувань, підстав перегляду судових рішень та конкретних вимог до суду касаційної інстанції. Крім того, засуджений просить скаргу розглянути з його участю в режимі відеоконференції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого   ОСОБА_6 слід повернути з таких підстав.
Так, ухвалою Верховного Суду від  27 липня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), якими передбачено, що  у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
– вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від  27 липня 2021 року суд касаційної інстанції з посиланням на положення ч. 1 ст. 436 КПК зазначив про те, що у скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджуючись  з судовими рішеннями ставив питання про їх перевірку в касаційному порядку, однак він не зазначив конкретної вимоги до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК. 
Виходивши зі змісту наведених засудженим у скарзі доводів Суд також в ухвалі зазначив, що ОСОБА_4 не вказав, з якої саме підстави, визначеної ст. 438 КПК вважає за необхідне переглянути судові рішення в касаційному порядку, а також не навів належних обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень, та які саме норми процесуального і матеріального закону порушено судами при постановленні судових рішень, що могли вплинути або вплинули на законність і обґрунтованість їх прийняття. 
Крім того, залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд в ухвалі зазначив, що ОСОБА_4 надав до скарги копію ухвали судді Херсонського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, однак, посилаючись лише на прийняття такого рішення, не зазначив жодних доводів про її оскарження, не навів належних обґрунтувань щодо її незаконності і необґрунтованості, та не вказав конкретних вимог до суду касаційної інстанції щодо цього судового рішення, з урахуванням положень ст. 436 КПК. Суд в ухвалі вказав про необхідність уточнити засудженому доводи та вимоги скарги у цій частині. 
Суд в ухвалі від 27 липня 2021 року також вказав, що позбавлений можливості визначити своєчасність подання засудженим касаційної скарги відповідно до положень ст.426 КПК, з моменту отримання ним копії судового рішення, оскільки ним не зазначено у скарзі про те, у який саме час було  вручено йому копію ухвали апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, а згідно штемпелю на конверті, скаргу на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року та ухвалу судді Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ОСОБА_4 подав 16 липня 2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст.436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу  – без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 липня 2021 року засуджений ОСОБА_4 подав повторно скаргу на судові рішення, у якій вказує про усунення ним недоліків попередньої скарги, просить перевірити його доводи скарги в повному обсязі, при цьому  не зазначає жодних конкретних вимог до суду касаційної інстанції, з огляду на повноваження Верховного Суду, передбачені положеннями ст. 436 КПК. 
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Засуджений у скарзі на виконання ухвали Верховного Суду від 27 липня 2021 року, посилається на те, що:
- було порушено його право на захист суддею ОСОБА_7 та  не було вручено копію судового рішення від 23 листопада 2020 року;
- лише  через півтора місяця він дізнався про зміни щодо строку відбування ним покарання, після чого подав апеляційну скаргу на яку отримав відповідь про пропуск ним строку апеляційного оскарження, на спростування чого у нього є талони на підтвердження направлення ним апеляційних скарг;
- 20 квітня 2021 року суд апеляційної інстанції не прийняв до розгляду його апеляційну скаргу;
- він щиро покаявся у вчинених злочинах, однак судом з невідомих причин було збільшено йому розмір покарання у виді позбавлення волі на строк шість місяців. 
Однак, при цьому ОСОБА_4 не зазначив, з якої саме підстави, визначеної ст. 438 КПК вважає за необхідне переглянути судові рішення в касаційному порядку, не навів належних обґрунтувань, в чому саме полягає незаконність і необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень та які саме норми процесуального і матеріального закону, з огляду на зазначені у скарзі  порушення,  не дотримано судами при постановленні судових рішень, що могли вплинути або вплинули на законність і обґрунтованість їх прийняття. 
У повторній скарзі засуджений знову посилається лише на ухвалення судового рішення апеляційним судом 20 квітня 2021 року, яким не прийнято до розгляду його апеляційну скаргу, однак не зазначив жодних належних обґрунтувань щодо його незаконності і необґрунтованості та не вказав конкретних вимог до суду касаційної інстанції в частині скасування цього судового рішення. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Водночас, касаційну скаргу на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року та ухвалу судді Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 426 КПК строк касаційного оскарження яких минув 17 травня 2021 року, ОСОБА_4 подав згідно штемпелю на конверті – 16 липня 2021 року, у скарзі зазначив дату її підписання 19 травня 2021 року, на долученому до скарги про усунення недоліків  талоні-підтвердженні зазначено про прийняття Північною виправною колонією (№90) від засудженого  конверту 22 червня 2021 року.
Так, засуджений не погоджуючись із ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, з якої йому стало відомо, що він пропустив строк на апеляційне оскарження, у повторній скарзі  не зазначив про те, у який саме час було  вручено йому копію цієї ухвали, у зв`язку з чим Суд не має можливості  визначити своєчасність подання засудженим касаційної скарги відповідно до положень ст.426 КПК, з моменту отримання ним копії зазначеного судового рішення.  
За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі суду касаційної інстанції. Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .  
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження. 
Водночас прохання засудженого про розгляд скарги з його участю в режимі відеоконференції, не може бути вирішено, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує у разі відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду. На даному етапі провадження за скаргою, Суд не знайшов підстав для відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 . 
Однак, засуджений не позбавлений процесуального права брати участь у відеоконференції під час розгляду касаційної скарги його захисника ОСОБА_5 в суді касаційної інстанції. 
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на  ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 листопада 2020 року та  ухвалу судді Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                            ОСОБА_3