ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16436/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Степанюка А.Г., Карпушової О.В.,
          за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2021,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив:
- заборонити Комунальному підприємству ''Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та будь-яким особам вчиняти дії щодо демонтажу конструктивних елементів та обладнання об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого за №2359677080000, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №368-1 у Дарницькому районі, який належить ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та будь - яким особам утриматись від вчинення дій щодо демонтажу, руйнації, встановлення паркану, знесення та здійснення перешкоди у користуванні об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого за №2359677080000, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог про забезпечення позову зазначено, що у випадку незадоволення вимог ОСОБА_1 можливе позбавлення заявника права власності та завдання йому ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, тобто вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у клопотанні заявника, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, та надасть можливість в подальшому отримати відшкодування завданих збитків.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову.
В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також вказано, що дії Комунального підприємство ''Київблагоустрій" є протиправними, а відтак у суду першої інстанції були підстави для задоволення заяви про забезпечення позову, а тому ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. 
Представники відповідачів просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, вказавши на її обґрунтованість та відповідність положенням чинного законодавства.
Положеннями   ст. 242 КАС України передбачено, що   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                           
Відповідно до ч. 1 ст. 308   КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушень його прав, свобод та інтересів до ухвалення рішення у справі, або ж унеможливить чи утруднить виконання рішення у майбутньому, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.
За приписами ч. 1, 2   ст. 150 КАС України   суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відповідно до частини 2   статті 151 КАС України   заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 2   статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України       позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.
Згідно з частинами 1, 4, 5 та 6   статті 154 КАС України       заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У       постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ"       висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4   ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 640/6315/19.
Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, судом першої інстанції вірно встановлено, що заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав, з чим погоджується колегія суддів.
Також, апелянтом не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, позаяк 09 червня 2021 року працівниками Комунального підприємства "Київблагоустрій" здійснено демонтаж конструктивних елементів об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого за № 2359677080000, розташованого за адресою - АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення №368-1 у Дарницькому районі.
Відтак, позивач просить застосувати заходи забезпечення позову щодо споруди, якої фактично не існує.
Оцінюючи твердження апелянта стосовно відсутності іншої можливості забезпечити захист права власності від незаконних, на його думку, посягань з боку відповідачів з посиланням на те, що у разі проведення демонтажу конструктивних елементів та обладнання будівлі, буде завдано ще більшої шкоди позивачу, а для їх відновлення прав заявника необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Висловлені доводи апелянта є суперечливими, позаяк заявником замовлено проведення оцінки майнової шкоди, яка була завдана відповідачами внаслідок демонтажу об`єкту нерухомості, за результатами якої було складено звіт про оцінку майнової шкоди, яка складає 1909800,00 грн., а отже ОСОБА_1 матиме можливість довести факт та розмір завданих Комунальним підприємством ''Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) збитків в разі звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, з урахуванням факту проведеного демонтажу вищевказаного об`єкту та проведення відповідної експертизи майнової шкоди, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що для відновлення прав заявника необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або таке відновлення стане неможливим.
Крім того, колегія суддів зазначає, що саме під час вирішення справи по суті буде надано оцінку наявності чи відсутності порушеного права позивача оскаржуваним рішенням, та законність такого.
В частині тверджень, викладених в апеляційній скарзі, щодо протиправності дій Комунального підприємства "Київблагоустрій" та Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в межах спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що зазначена обставина не стосується меж апеляційного перегляду ухвали про відмову в забезпеченні позову, а тому не приймається колегією суддів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо демонтажу конструктивних елементів та обладнання об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого за №2359677080000, та зобов`язання Комунальне підприємство "Київблагоустрій", Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та будь-яким особам утриматись від вчинення дій щодо демонтажу, руйнації, встановлення паркану, знесення та здійснення перешкоди у користуванні об`єкта нерухомого майна, зареєстрованого за №2359677080000, - відсутні. 
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Розглянувши доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2021 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           А. Г. Степанюк 

                                                                                                    О. В. Карпушова

Повний текст складено 18.08.2021.