П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4471/19	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року, прийняте у складі суду судді Бжассо Н.В. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1     до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 0039885407 від 18.05.2019 року,-
В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 0039885407 від 18.05.2019 року про застосування щодо ОСОБА_1 штрафних санкцій у сумі 1109 грн. 64 коп. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 233 грн. 63 коп., а взагалі в сумі 1343 грн. 27 коп., за період з 20 січня 2018 року по 15 квітня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.07.2019 року позивач отримав рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 0039885407 від 18.05.2019 року про застосування щодо нього штрафних санкцій у сумі 1109 грн. 64 коп. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 233 грн. 63 коп., а взагалі в сумі 1343 грн. 27 коп., за період з 20 січня 2018 року по 15 квітня 2019 року. Позивач не погоджується з вказаним рішенням та зазначає, що він своєчасно та у повному обсязі сплачує єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивач в судовому поярку оскаржив вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу   (недоїмки) від 04.02.2019 року № Ф-7823-51   на підставі якої прийнято оскаржуване рішення № 0039885407 від 18.05.2019 року. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 0039885407 від 18.05.2019 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення  та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до фактичних обставин справи, Головним управлінням ДФС в Одеській області було направлено на адресу Позивача рішення щодо застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або невсоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 20.01.2018 до 15.04.2019 року № 0039885407 від 18.05.2019 року. Апелянт зазначає, що з огляду на здійснення Позивачем несвоєчасної сплати боргу з нарахованого єдиного внеску, контролюючим органом на підставі облікових даних платника було винесено рішення № 0039885407 від 18.05.2019 року про застосування 20% штрафної санкції за несвоєчасну сплату вищенаведених зобов`язань. Аналогічно, за даними облікової картки платника податку розраховано суму пені за несвоєчасну сплату зобов`язань. При цьому апелянт звертає увагу, що розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Згідно з витягом з реєстру платників єдиного податку Роздільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області   №1715243400506 від 11 грудня 2017 року,   Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 11 листопада 2017 року, перебуває на спрощеній системі оподаткування, 3 група, ставка 5% до доходу без реєстрації ПДВ, здійснює діяльність у сфері права (код згідно КВЕД 69.10), взятий на облік як платник єдиного внеску.
11 січня 2018 року, позивач взятий на облік як адвокат, що підтверджується довідкою Роздільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області   про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру, № 1815241400002.
Адвокатська діяльність позивача підтверджується, поміж іншим, наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копією витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.
Головне управління ДФС в Одеській області 04 лютого 2019 року виставило ОСОБА_1 вимогу   №Ф-7823-54 про сплату боргу (недоїмки)   зі сплати єдиного внеску, який станом на 31.01.2019 року, складає 2510,27 грн.
В подальшому, 18.05.2019 року, ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення № 0039885407 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату єдиного внеску у сумі 1343,27 грн. за період з 20.01.2018 року по 15.04.2019 року.
Не погоджуючись із правомірністю вищевказаного рішення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення № 0039885407 від 18.05.2019 року про застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несплату єдиного внеску прийнято   у зв`язку із несплатою позивачем боргу з єдиного внеску   як само зайнятою особою, в той час як позивач був зареєстрованим, як фізична особа-підприємець та сплачував єдиний внесок своєчасно та у повному обсязі, та вказане рішення є похідним від   податкової вимоги   №Ф-7823-54 від 04 лютого 2019 року, яка скасована у судовому порядку.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Згідно п.65.1 ст.65 14 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 року.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ч.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку встановлено нормами Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010р. №2464-VI.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) – це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно пункту 4, 5 статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” не передбачений.
Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», отже до нього не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.

Це підтверджуються також положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Разом з тим, пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.       
  Згідно з ч. ч. 1, 8,11 ст. 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року   у справі № 420/1885/19, яке набрало законної сили 29.09.2020 року,   позовні вимоги ОСОБА_1   до Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7823-54 від 04 лютого 2019 року у розмірі 2510,27 гривень – задоволено. Вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №Ф-7823-54 від 04 лютого 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 2510,27 гривень – визнано протиправною та скасовано.
У рішенні суду зазначено: «Судом встановлено, наголошувалося позивачем та не заперечувалось відповідачем, що ОСОБА_1 , сплачується ЄСВ для ФОП у т.ч. спрощена система оподаткування, що підтверджується квитанціями про сплату зазначеного податку, які містяться в матеріалах справи (а.с.51-53,101).
Таким чином, позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності.
Поміж іншим, облік позивача саме як фізичної особи-підприємця, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, підтверджується також роздруківкою з електронного кабінету платника податків ОСОБА_1 , згідно якого, заборгованість позивача по оплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, станом на 30.04.2019 року - відсутня (а.с.122-123).»
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 0039885407 від 18.05.2019 року про застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несплату єдиного внеску прийнято   у зв`язку із несплатою позивачем боргу з єдиного внеску   як самозайнятою особою, в той час як позивач був зареєстрованим, як фізична особа-підприємець та сплачував єдиний внесок своєчасно та у повному обсязі, а також вказане рішення є похідним від   податкової вимоги   №Ф-7823-54 від 04 лютого 2019 року, яка скасована у судовому порядку.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1     до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення № 0039885407 від 18.05.2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець 

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва