ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 липня 2021 року           справа №200/11468/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (повне судове рішення складено 22 березня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/11468/20-а (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом Головного управління Національної поліції в Донецькій області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості однострою, 

                                                          УСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції в Донецькій області (далі – ГУНП в Донецькій області) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування вартості однострою.           
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на день звільнення відповідача зі служби за власним бажанням, в його користуванні залишились предмети однострою, строк користування якими не закінчився, у зв`язку із чим начальником ГУ НП в Донецькій області 06.07.2020 був виданий наказ № 1338 «Про відшкодування вартості предметів однострою», яким передбачено відшкодування відповідачем вартості однострою у сумі 3341,43 грн. Відповідач із сумою відшкодування був ознайомлений під підпис, однак до теперішнього часу означена вартість однострою відповідачем добровільно не відшкодована, у зв`язку із чим позивач вважав, що виникли правові підстави для звернення до суду із цим позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року  позов задоволено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ціна виданих предметів однострою не підтверджена жодним належним доказом. Апелянт зауважує, що будь-якої довідки про отримання поліцейським предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, наказу про відшкодування вартості предметів однострою та арматурну картку він не бачив. Відповідач наголошує, що позивачем зовсім не доведено фактів отримання будь-яких предметів однострою, проте суд першої інстанції вважав їх встановленими.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
У відповіді на відзив позивача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 наполягає на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час винесення оскарженого рішення. Крім того, повторно, як і в апеляційній скарзі, звертає увагу на необхідність застосування до спірних правовідносин щодо строку звернення до суду з відповідними вимогами саме ч.5 ст. 122 КАС України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. 
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 03.08.2020 проходив службу в поліції.
Відповідно до наказу ГУНП в Донецькій області від 31.07.2020 № 322 о/с “По особовому складу” відповідача було звільнено зі служби в поліції, за власним бажанням, з 03.08.2020 (а.с.7).
Згідно з наказом ГУНП в Донецькій області від 06.07.2020 № 1338 “Про відшкодування вартості предметів однострою”, відповідач повинен відшкодувати вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, на суму 3341,43 грн (а.с.8).
Відповідно до довідки № 92 від 06.07.2020  про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, на день звільнення ОСОБА_1 (арматурна картка № 3138), видані предмети однострою (7 предметів), строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, на загальну суму - 3341,43 грн. З вищевказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 був з нею ознайомлений 03.08.2020, про що свідчить підпис особи з позначкою “ознайомлений” (а.с.9).
Відповідно до довідки ГУНП в Донецькій області від 17.09.2020 вих. №1178/26/02-2020, станом на 16.09.2020 на розрахунковий рахунок ГУ НП в Донецькій області, кошти від відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, від ОСОБА_1 не надходили (а.с.11). 
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Колегія суддів вважає, що видача предметів однострою особистого користування особі, так само як і відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, нерозривно пов`язане із проходженням позивачем публічної служби.
Згідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
В свою чергу, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону України «Про Національну поліцію»).
Згідно зі статтею 20 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські мають єдиний однострій, який отримується безоплатно. Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 вересня 2017 року № 772 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1100), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2017 року за № 1224/31092 (далі - Порядок № 772).
Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 772 встановлено, що однострій - це загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно.
За змістом пункту 3 Розділу 1 Порядку № 772 одностроєм згідно із цим Порядком забезпечуються поліцейські, зокрема, які проходять службу на відповідних посадах у Національній поліції України.
Відповідно до п.10 розділу V Порядку № 772 та п.10 розділу V Наказу № 1100 встановлено, що поліцейським у випадку звільнення зі служби в поліції за власним бажанням здійснюється відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, з урахуванням термінів його експлуатації. 
Із даними нормативними вимогами відповідача було особисто (під підпис) ознайомлено 03 серпня 2020 року, що зафіксовано в довідці № 92 від 06.07.2020 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.
З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 772 вбачається, що в разі звільнення поліцейського зі служби, ним повинна відшкодовуватись вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.
Тобто, видача предметів однострою особистого користування особі, так само як і відшкодовуватись вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, нерозривно пов`язане із проходженням особою публічної служби.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з цим позовом 02 грудня 2020 року, коли позовна заява була надіслана на адресу місцевого суду засобами поштового зв`язку (а.с.14).
Апеляційний суд вважає, що в цьому випадку застосуванню підлягає саме ч.5 ст.122 КАС України, яка визначає місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. 
Правові висновки подібного характеру наведені у пункті 34 постанови Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 360/917/19, де вказано, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Враховуючи те, що підстави, які зумовили позивача звернутися з цим позовом, виникли у день звільнення відповідача - 03 серпня 2020 року, то фактичне звернення з адміністративним позовом 02 грудня 2020 року відбулось з порушенням строків, визначених ч. 5 ст. 122 КАС України.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду із цими позовними вимогами та належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів вказує на відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі № 200/11468/20-а – скасувати.
Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Донецькій області до ОСОБА_1 про відшкодування вартості однострою – залишити без розгляду.
Повне судове рішення – 01 липня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                                   Т. Г. Гаврищук