ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4578/21 Справа № 190/1210/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
                       головуючого Городничої В.С.,
                       суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
       розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
                                       В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2020 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписала анкету-заяву № б/н від 17 лютого 2007 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків, за користування кредитом, який в подальшому збільшився до 21600,00 грн. Відповідач, підписавши анкету-заяву, погодилася з запропонованими їй Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають договір про надання банківських послуг.Зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не здійснила в повному обсязі сплату отриманих кредитних коштів, процентів за користування кредитом, передбачених договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 14.07.2020 року становить 18435 грн 13 коп і складається із заборгованості за кредитом - 13674 грн 15 коп, заборгованості за простроченими відсотками - 4760 грн 98 коп.
       На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
       Заочним рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.02.2007 року в сумі 13674,15 грн, яка складає тіло кредиту.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" сплачений судовий збір в сумі 1559,05 грн.
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       З таким рішенням суду в частині відмови у стягненні прострочених відсотків позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.
       Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь банку прострочених процентів за користування кредитними коштами, оскільки не дослідив належним чином наявні в матеріалах справи докази та обставини справи.
        ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк", не скористалася.
       Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, з наступних підстав.
       Судом встановлено, 17.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом; у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21600 грн.
        У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася із зазначеним договором до його укладення, який був наданий їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
       На підтвердження своїх позовних вимог Банк до кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
       Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 14.07.2020 року становить 18435 грн 13 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредита в сумі 13674 грн 15 коп, заборгованості за простроченими відсотками - 4760 грн 98 коп. 
       Задовольняючи позов в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 13674,15 грн, суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти не повернуті, правовими наслідками чого є стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі. 
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення прострочених відсотків по кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня в анкеті-заяві домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який викладений на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.
       Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні прострочених відсотків, оскільки в іншій частині рішення суду апелянтом не оскаржується.
       Так, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в оскаржуваній частині та відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       У позовній заяві АТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 4760,98 грн.
       Однак, як вбачається з анкети-заяви № б/н від 17.02.2007 року, підписаної відповідачем, в ній дійсно зазначені умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, сторони погодили базову процентну ставку, яка складає 22,8% річних та зазначено, що розмір комісії за кредитне обслуговування становить 1% від суми заборгованості. Також вказано про порядок погашення заборгованості, а саме щомісячні платежі в розмірі 7% від суми заборгованості. 
       Із розрахунку заборгованості, наданої банком, вбачається, що заборгованість за відсотками за користування кредитом у період з 28.02.2007 по 14.07.2020 становить 4760,98 грн.
       Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
       Також, колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
       Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
       Однак, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.
       Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
       Такої ж позиції притримується Верховний Суд в своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц.
       Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" процентів за користування кредитом, нарахованих за підвищеною процентною ставкою понад 22,8 % річних.
       Банк не надав до суду жодного належного доказу узгодження сторонами процентної ставки на рівні вищому ніж 22,8 % річних та підстав її підвищення, також не надано жодного доказу сповіщення відповідача про збільшення процентної ставки, що є прямим порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України.
       Проте, з матеріалів справи вбачається зміна розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку позивачем з 01 січня 2013 року до 30,00 % на прострочену заборгованість, яка є нікчемною, оскільки відсутні докази того, що збільшення розміру процентної ставки погоджено із відповідачем.
       Заборгованість по процентам за користування кредитом з накопичувальним підсумком за період з 28 лютого 2007 року по 31 грудня 2012 року (до неправомірного підвищення процентної ставки) становила 182,97 грн, тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості по простроченим відсоткам з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про часткове задоволення даних позовних вимог.
       Згідно ст. 141 ЦПК України та з урахуванням розміру задоволених позовних вимог з на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 210,20 грн.
       Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-
                                       ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.
       Заочне рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні прострочених відсотків за користування кредитом - скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом - задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом за кредитним договором № б/н від 17 лютого 2007 року в розмірі 182,97 грн.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в розмірі 210,20 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                В.С. Городнича
       Судді:                                                                        О.В. Лаченкова
                                                                               М.Ю. Петешенкова