ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2021 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 766/11969/19
Номер провадження: 22-ц/819/1250/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.,
Радченка С.В.
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Булах Є.М., повне судове рішення складено 19 квітня 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, 
ВСТАНОВИВ:
       В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, які були нею зроблені на догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3 .. Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачем батько ОСОБА_3 , який проживав із нею та з дружиною у м. Рівне. За життя батька між ним та відповідачем досягнуто згоди щодо спадкування належної ОСОБА_3 частки квартири АДРЕСА_1 , за умовами якої, оскільки за батьком доглядає донька, то належну батькові частку має успадкувати вона. Однак, ОСОБА_2 домовленості не дотримав, від обов`язкової частки у спадковому майні не відмовився і забажав отримати компенсацію за неї. 
Померлий ОСОБА_3 мав хронічні захворювання, на лікування яких та хірургічне втручання витрачено 34 317, 70 грн. З метою поховання, організації похорон та увічнення пам`яті померлого позивачем додатково понесені витрати на загальну суму 9 188,24 грн. Посилаючись на положення ст.1232 ЦК України, просить вказані витрати стягнути з відповідача.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 59338,28 грн. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , мав пенсію понад 10 000,00 грн., яку витрачав на власний розсуд у тому числі і на придбання ліків, необхідних йому. Чітко визначити та підтвердити належними та допустимими доказами з яких би можливо було б встановити розмір витрат понесених саме позивачем на придбання ліків позивачка не змогла. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на поховання спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, з договору-замовлення №000334 від 12.11.2019 року та договору-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 року, на які позивач посилається, як на докази несення нею витрат на поховання, вбачається, що вони укладені з ОСОБА_4 , а не з позивачем у справі, отже доказів того, що за цими договорами позивачем понесено витрати на поховання суду не надано. Суд також звернув увагу на те, що згідно інформації наданої ГУ ПФУ в Рівненській області Москаленко Ганна Іванівна за разовим дорученням №143 від 13.11.2019 року отримала допомогу на поховання померлого ОСОБА_3 в розмірі 27 537,50 грн.
З апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернулась ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд безпідставно не взяв до уваги надані нею докази понесення витрат. Зазначає, що батько, хоч і отримував останні два роки підвищену пенсію, однак значну частину вказаних коштів перераховував відповідачу, і коштів, що залишались йому не було достатньо, щоб забезпечити його належне лікування. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 08.11.2019 року).
Відповідно до картки амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у березні-квітні 2002 року, квітні 2007, жовтні 2019 року (проведено ампутацію лівої нижньої кінцівки на лінії стегна), перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центральна міська лікарня» РОР (а.с. 8-20)
З березня 2016 року по листопад 2019 року на ліки та медичне обладнання витрачено 50 150, 04 грн, що підтверджено фіскальними чеками (а.с. 21-44).
Згідно договору-замовлення РВ №000334 від 12.11.2019 року на замовлення ОСОБА_4 облаштовано місце для майбутнього поховання ОСОБА_3 на суму 462, 00 грн.
Згідно договору-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 року на замовлення ОСОБА_4 організація та проведення поховання ОСОБА_3 коштує 2190, 00 грн.
Згідно договору-замовлення СК №003457 від 17.11.2019 року на замовлення ОСОБА_1 лавка дерев`яна коштує 135, 00 грн.
Згідно квитанцій з КП «Спецкомбінат – ритуальна служба» РМР на облаштування могили та організацію/ проведення поховання сплачено 9 650, 24 грн.
За інформацією з ГУ ПФУ в Рівненській області допомогу на поховання померлого ОСОБА_3 отримала ОСОБА_4 за разовим дорученням №143 від 13.11.2019 року в розмірі 27 537, 50 грн.
Згідно листа-роз`яснення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом Першої Рівненської ДНК №685/02-14 від 24.06.2020 року 25 листопада 2019 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 звернулась його донька ОСОБА_1 . Дружина померлого ОСОБА_4 подала до ДНК заяву про відмову від прийняття спадщини (в т.ч. обов`язкової частки). 27 січня 2020 року заяву про прийняття спадщини до ОСОБА_5 подав також син померлого – ОСОБА_2 , який є інвалідом та має право на обов`язкову частку у спадщині померлого (половину частки, яка належала йому у разі спадкуванні за законом) (а.с.49). 
Статтею 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.
Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається на кожну із сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення саме нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3 .
Позивач не заперечує, та також вказує про це в апеляційній скарзі, що в 2018 році пенсія померлого ОСОБА_3 складала 11870 гривень в місяць, в 2019 році – 13786 гривень. 
На підтвердження понесення витрат на лікування ОСОБА_3 позивач надала суду квитанції. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що саме позивач здійснила витрати на придбання ліків, враховуючи, що померлий мав достатній дохід – пенсійне забезпечення, щоб здійснювати лікування за власний кошт. Доводи апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовують. 
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на поховання спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, з договору-замовлення №000334 від 12.11.2019 року та договору-замовлення СК №003364 від 19.11.2019 року, на які позивач посилається, як на докази несення нею витрат на поховання, вбачається, що вказані договори укладені з ОСОБА_4 (мати позивача та дружина померлого), при тому, що ОСОБА_4 отримала допомогу на поховання померлого ОСОБА_3 в розмірі 27 537,50 грн (довідка ГУ ПФУ в Рівненській області (а.с.170)).
Апеляційна скарга не містить доводів, щодо спростування висновку суду першої інстанції, що позивачем не доведено понесення саме нею витрат на поховання спадкодавця, які має відшкодувати інший спадкоємець - відповідач.
Доводи апеляційної скарги про те, що в листі – роз`ясненні Першої Рівненської державної нотаріальної контори від 24.06.2020 року № 685/02-14 допущено помилку щодо розміру її частки в спадковому майні не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки судом було відмовлено в задоволенні позову через не доведення позивачем факту здійснення саме нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_3 . 
Суд першої інстанції встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.  
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
ВСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова 

С.В. Радченко