ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 р. 	Справа № 440/1838/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава,  по справі № 440/1838/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)   за участю   третьої особи                Київської митниці Держмитслужби 
про скасування постанов,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту – ОСОБА_2 , позивач), звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі по тексту – Лубенський ВДВС у м. Суми, відповідач), третя особа Київська митниця Держмитслужби, в якому просила суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про об`єднання виконавчого провадження у зведене виконавче провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25 листопада 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750087;
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750555,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадженняч від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750555,
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750555,
- визнати протиправною та скасувати постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750555,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25 листопада 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61750555;
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749578,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749578,
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749578,
- визнати протиправною та скасувати постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749578,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25 листопада 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749578;
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749370,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749370,
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 08 квітня 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749370,
- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25 листопада 2020 року, винесену державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби  Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у ВП № 61749370.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 440/1838/21 вирішено передати адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа: Київська митниця Держмитслужби про скасування постанов до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №440/1838/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 06.02.2019 у справі №757/62025/17-ц, стверджує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належність даної справи до територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, обґрунтованого виданням останнім виконавчих листів, на підставі яких було видано оскаржувані постанови, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи з приводу оскарження дій (постанов) державного виконавця, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП. При цьому зауважує, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не було взято до уваги, що позивачем заявлялись також інші похідні вимоги, зокрема, щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, що в силу норм ст. 74 КАС України також свідчить про належність даної справи до юрисдикції адміністративних судів. З урахуванням викладеного, враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання позивача і місцезнаходженням відповідача є Лубенський район Полтавської області, вважає, що розгляд даної справи має здійснювати окружний адміністративний суд, територіальна юрисдикція якого поширюється на Лубенський район Полтавської області – Полтавський окружний адміністративний суд.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч1 ст.312 КАС України). 
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про передачу адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на приписи пункту 1 частини першої статті 20 КАС України та правові висновки Верховного Суду, викладені у справах № 695/3667/18 та № 821/599/16, виходив з непідсудності даного позову Полтавському окружному адміністративному суду, оскільки виконавчі провадження в межах яких було винесено оскаржувані постанови державного виконавця, були відкриті на підставі виконавчих документів, виданих Солом`янським районним судом м. Києва за результатами вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Аналіз наведених норм КАС України та Закону № 1404-VIII дозволяє дійти висновку про те, що позов про оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення подається до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення. Однак, в незалежності від того який суд видав виконавчий лист рішення, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду, тобто на вказані справи поширюється саме юрисдикція адміністративних судів.
Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17), 3 квітня 2019 року (справа № 370/1034/15-ц), 19 травня 2020 року (справа № 754/2223/15-ц) та від 20 травня 2020 року (справа № 0340/1792/18).
Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цих Кодексом.
Таким чином, і механізм судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, визначений статтею 287 цього Кодексу, не підлягає застосуванню до цих правовідносин (щодо накладення адміністративного стягнення).
Тобто, згідно з наведеними нормами право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю, пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами, зокрема, адміністративного судочинства та його примусовим виконанням.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані дії державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.
Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) відповідно до приписів ст. 20 КАС України розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами, в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. 
Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.
Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).
Як зазначалось вище статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця як окремої категорії адміністративного спору. 
З огляду на викладене, враховуючи, що у справі, що розглядається Симоненко М.Л. оскаржує постанови державного виконавця, винесені на підставі рішення суду про накладення на неї адміністративного стягнення, ухваленого в порядку Митного кодексу України та КУпАП,  колегія суддів вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому правомірним є подання позивачем позову саме до окружного адміністративного суду, а не до суду, який видав виконавчі документи.
Вказаний висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.02.2019 по справі №757/62025/17-ц.
У зв`язку з чим, хибним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для передачі адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Лубенського ВДВС у м. Суми, третя особа Київська митниця Держмитслужби про скасування постанов до Солом`янського районного суду м. Києва.
При цьому слід зазначити, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції посилався на приписи п. 2 ч.1 ст. 29 КАС України, відповідно до якого суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. 
Тобто, вказаною нормою передбачено можливість адміністративного суду передати, за наявності певних умов, справу саме до іншого адміністративного суду. Натомість в даному випадку, суд першої інстанції, посилаючись на вказану норму, вирішив передати справу до Солом`янського районного суду м. Києва, який є місцевим загальним судом, а не адміністративним.
Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.01.2021 при вирішенні справи №695/3667/18, колегія суддів є неприйнятними, оскільки спірні правовідносини в ній не є тотожними або подібними правовідносинам, які є предметом судового розгляду в цій справі.
З огляду на правову поцицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2019, яка відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 755/10947/17 під час вирішення тотожних спорів враховується колегією судддів, як остання правова позиція Верховного Суду, правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.01.2019 по справі №821/599/16 врахуванню не підлягають, оскільки висловлені судом касаційної інстанції до прийняття Великою Палатою Верховного Суду наведеної вище постанови від 06.02.2019.
У відповідності до п.1, п.4 ч.1 ст.320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 440/1838/21 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі). 
Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 440/1838/21 - скасувати
Прийняти постанову, якою справу № 440/1838/21 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    О.В. Присяжнюк