ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року 
м. Київ
Справа №  914/620/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Жукова С.В. 
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - Чернобай С.С.;
Державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" - Курець Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції через Львівський апеляційний суд касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 
на постанову Західного апеляційного господарського суду 
від 15.04.2021
у складі колегії суддів: Гриців В.М. - головуючого, Зварич О.В., Якімець Г.Г.
та на ухвалу Господарського суду Львівської області
від 29.09.2020
у складі судді Морозюка А.Я.
за заявою    Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 
про банкрутство Державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація"

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2020 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація".

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 
2. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20 зокрема відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство.

3. Не погодившись із вказаною ухвалою, Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

4. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
5. 11.06.2021 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області  від 29.09.2020 у справі №914/620/20, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ліквідатора Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у справі  № 914/620/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В. В., судді - Погребняка В. Я., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.06.2021.

7. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я. від 24.06.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 914/620/20 за касаційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020; призначено розгляд касаційної скарги на 03 серпня 2021 року о 10:15 год.

8. 20.07.2021 від Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до суду надійшло клопотання № б/н від 13.07.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

9. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 21.07.2021 № 29.3-02/2099 у зв`язку із відпусткою судді Жукова С.В. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 914/620/20.

10. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.07.2021, справу № 914/620/20 за касаційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Погребняка В.Я., Васьковського О.В. 

11. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я. від 22.07.2021 прийнято касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20, колегією суддів до свого провадження. Задоволено клопотання Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про участь в судовому засіданні 03.08.2021 о 10:15 год. у справі № 914/620/20 в режимі відеоконференції. 

12. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 02.08.2021 № 29.3-02/2340    у зв`язку із відпусткою судді Погребняка В.Я. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 914/620/20.

13. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 02.08.2021, справу №    914/620/20 за касаційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Васьковського О.В.

14. Ухвалою Верховного Суду від 03.08.2021 прийнято касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, суддів: Васьковського О.В., Жукова С.В.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.
15. Не погоджуючись з ухваленою постановою, Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подано касаційну скаргу в якій останнє просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції і передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

16. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

16.1 Судами попередніх інстанцій не враховано, що наявність такого, що набрало законної сили рішення суду, яким встановлена підставність та розмір вимог кредитора, виключає розумний сумнів у безспірності таких вимог, навіть якщо боржник продовжує стверджувати, що не погоджується з ними.

16.2 Судами попередніх інстанцій не враховано відсутності жодних судових спорів про скасування права комунальної власності на нежитлові приміщення, що передавались в оренду боржнику.

16.3 Судами попередніх інстанцій невірно застосовано норми матеріального права, а саме частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства та застосовано вказану норму без урахування правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 910/16246/18.

17. Представник скаржника в судовому засіданні 03.08.2021 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених у ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
18. Державне підприємство "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" не скористалося своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

19. Представник Державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" в судовому засіданні 03.08.2021 заперечив проти касаційної скарги.

Позиція Верховного Суду
20. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

21. Законом України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" (далі - Закон) зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України.

22. Вказаний Закон набрав чинності 08.02.2020.

23. Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

24. З огляду на викладене, в цьому випадку при розгляді вказаної касаційної скарги підлягають застосуванню норми Господарського процесуального кодексу України в редакції чинній з 08.02.2020, в редакції Закону від 15.01.2020 № 460-IX.

25. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги..

26. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

27. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

27.1 Міністерство розвитку громад та територій України повідомило, що Галицьким відділом поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017140000000237 від 11.07.2017, за фактом оформлення права комунальної власності на пам`ятку архітектури національного значення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Соборна, б. 3а, і за цією адресою розташоване ДП УРСНРІ "Укрзахідпроектреставрація", що належить до сфери управління Міністерства розвитку громад та територій України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.11.2011 № 1114-р. Постановою Ради Міністрів Української РСР від 24.08.1963 № 970 "Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури та територій Української РСР" затверджено список пам`ятників РСР, що перебувають під охороною держави, до якого включено приміщення за адресою: м. Львів, пл. Возз`єднання (на даний час - пл. Соборна, б. 3а), Костьол Бернардинів з келіями (дата спорудження 1630 рік). Надалі приміщення вказаної пам`ятки було передано відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 12.06.1975 № 297 "Про створення Державного історико-архітектурного заповідника в м. Львові" та рішення Виконавчого комітету Львівської обласної ради депутатів трудящих від 02.12.1975 № 552, у державну власність на базі Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львів, підпорядкованого Львівському облвиконкому (а.с. 6-10, том 3). 

27.2 Виконавчий комітет Львівської міської ради на підставі рішення № 129 від 12.02.2010 "Про оформлення права комунальної власності на нежитлові приміщення на пл. Соборній, 3-а" видав свідоцтво № Г-03490 від 12.02.2010 про право власності вказаного об`єкту територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради. Однак за інформацією Львівської місцевої прокуратури №1 (лист від 05.02.2018 № (14-39) 486вих-18) в ході досудового розслідування встановлено, що територіальна громада м. Львова суб`єктом права власності на спірні приміщення згідно із законом не визначалась, відтак рішення № 129 від 12.02.2010 було прийнято за відсутності будь-якої передбаченої законом підстави набуття цього права. До таких же висновків, як зазначено у поясненні, прийшло Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (згідно листа від 19.05.2017 №13-11-03287).

27.3 У листі від 19.05.2017 № 13-11-03287 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області повідомило, зокрема, що свідоцтво на право комунальної власності на зазначені нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, пл. Соборна, б. 3-а, загальною площею 1 129,1 кв.м. територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради видано на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №129 від 12.02.2010. Із свідоцтва вбачається, що реєстрація права комунальної власності відбулася без будь-яких правових підстав чи правовстановлюючих документів, які б підтверджували таке право. Однак, вирішення питання про повернення об`єкта до державної власності може здійснитись у судовому порядку. Оскільки уповноваженим органом управління щодо ДП УРСНРІ "Укрзахідпроектреставрація" є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, звертатись із позовом повинне Міністерство або органи прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства (а.с. 11-12,том 3).

27.4 Згідно з листами Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 12.06.2020 №7706/37/09-20 та від 17.08.2020 р. №10508/37/09-20, які адресовані т.в.о. ДП "Укрзахідпроектреставрація" Ю.Курець, відомості, зазначені у зверненні будуть враховані при подальшому досудовому розслідуванні кримінального провадження № 42017140000000237 від 11.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України, та що звернення долучено до матеріалів кримінального провадження № 42017140000000237 від 11.07.2017, досудове розслідування по якому триває та вживаються заходи, спрямовані на прийняття законного рішення (том-2, а.с. 124, том-3, а.с. 31). 

27.5  07.08.2020 до суду від Міністерства розвитку громад та територій України надійшло клопотання від 31.07.2020 №8/8.4-162-20 з додатком (том-3, а.с. 27-29), в якому зазначено, що Мінрегіоном було направлено відповідний лист від 16.07.2020 №7/8/12166-20 Львівській місцевій прокуратурі № 1 про можливість подання позову Львівською прокуратурою № 1 про скасування Свідоцтва № Г-03490 від 12.02.2010 про право власності не нежитлові приміщення територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради за адресою: м. Львів, пл. Соборна, б. 3а; скасування запису в Єдиному державному реєстрі речових прав не нерухоме майно за № 184248346101, внесеного 17.10.2013 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Поповичем О.С.; визнання права власності на приміщення за адресою: м. Львів, пл. Соборна, б. 3а, Костьол Бернардинів з келіями (дата спорудження 1630 рік) за державою в особі уповноваженого органу управління - Міністерства розвитку громад та територій України (лист від 16.07.2020 №7/8/12166-20, том-3, а.с. 28).

27.6 Суд апеляційної інстанції погодився з доводами скаржника про наявність заборгованості боржника за договорами оренди Г-7547-10 від 25.06.2010 та № Г-8822-13 від 17.10.2013 нерухомого майна - приміщень загальною площею 1 129,1 м.кв. за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 3а, підтвердженої судовими рішеннями. 

27.7 Водночас судами попередніх інстанцій враховано позицію Міністерства розвитку громад та територій України, органу до сфери якого входить управління Державним підприємством "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація", про приналежність до державної власності приміщень за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 3а та про наявність кримінального провадження № 42017140000000237 за фактом оформлення права комунальної власності на пам`ятку архітектури національного значення, за адресою: м. Львів, вул. Соборна, 3а.

27.8 З урахуванням наведеного, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність спору між державною та комунальною власністю щодо приналежності приміщень за адресою: м. Львів, пл. Соборна, буд. 3а, за користування якими було нараховано борг, що покладено в основу вимог Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, а відтак про передчасність звернення до суду з цієї підстави із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація". 

27.9 Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що результати вирішення спору щодо власності приміщень за адресою: м. Львів, пл. Соборна, 3а (державна чи комунальна) можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора, а тому в контексті невирішеного спору про приналежність до державної чи комунальної власності приміщень за адресою: м.Львів, пл. Соборна, буд. 3а, наявність остаточних судових рішень про стягнення з відповідача (боржник) на користь позивача (кредитор) заборгованості за договором оренди не може розглядатись, як безумовна підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація".

28. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними з огляду на таке.

29. Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 Кодексу України з процедур банкрутства. Положеннями частини 3 даної статті встановлено, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

30. Виходячи з положень частин першої - п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

31. Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

32. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо. Методом встановлення таких фактів є дослідження господарським судом відзиву боржника, заслуховування пояснень представника боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище. Водночас, відсутність будь-яких заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора може свідчити про її визнання, а відтак і про відсутність спору між сторонами про право.

33. Підставою для відмови у відкритті провадження у справі, положення частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства визначають те, що вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 19.08.2020 у справі № 910/2522/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20.

34. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (постанова Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 910/1678/20).

35. Частина шоста статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства згідно якої підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство є наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження жодним чином не визначає підставою для такої відмови існування рішень, які набрали законної сили, отже наявність остаточного рішення у цьому спорі не є обов`язковою. У цьому випадку достатнім є сам факт наявності спору про право, результати вирішення якого можуть вплинути на заявлені вимоги кредитора. Неврахування судами факту існування двох спорів про право, є такими помилками, які порушують принцип пропорційності господарського судочинства (постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 910/1067/19).

36. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом (постанова Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20) . 

37. Встановлення господарським судом у підготовчому засіданні обставин наявності відкритого позовного провадження з розгляду спору щодо дійсності грошового зобов`язання, на підставі якого заявлено вимоги ініціюючого кредитора до боржника, зумовлює обов`язок суду відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство за такою заявою кредитора в порядку частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства (постанова Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №916/3619/19).

38. Заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства (постанова Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 922/2503/20).

39. З наведеного убачається, що при розгляді заяви про порушення провадження у справі про банкрутство судом обов`язково має бути досліджено питання щодо наявності чи відсутності саме позову, предметом якого є оспорення боржником обставин на яких ґрунтуються вимоги кредитора, та який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

40. Разом з тим, судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень наведеного враховано не було та не було досліджено обставини щодо наявності чи відсутності позову, предметом якого є оспорення боржником обставин на яких ґрунтуються вимоги кредитора, та обставин щодо того, чи подано такий позов до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

41. Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

42. Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

43. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

44. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

45. Оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

46. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

47. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови не були дотримані, а тому доводи скаржника частково знайшли своє підтвердження під час касаційного провадження.                         

48. Згідно пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

49. З огляду на зазначене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального закону і зокрема статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, а також порушено норми процесуального закону - статті 86 Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвалу суду першої інстанції від 29.09.2020 та постанову суду апеляційної інстанції від 15.04.2021 слід скасувати, а справу № 914/620/20 слід направити до Господарського суду Львівської області на новий розгляд.

50. При новому розгляді суду необхідно належним чином дослідити та встановити обставини щодо наявності чи відсутності позову, предметом якого є оспорення боржником обставин на яких ґрунтуються вимоги кредитора, та обставин щодо того, чи подано такий позов до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

51. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення у справі № 914/620/20 підлягають скасуванню, а справа у скасованій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради Вих. № 2302-вих-48559 від 08.06.2021 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та на ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20 задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.09.2020 у справі № 914/620/20 скасувати.

3. Справу № 914/620/20 направити на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       В. В. Білоус

Судді                                                                                                   О. В. Васьковський

                                                                                                                С. В. Жуков