Ухвала
Іменем України
 
13 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-1739/10
провадження № 61-14902ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до примусового виконання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з указаною заявою, в якій просило: видати дублікати виконавчих листів з виконання заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ  «ОТП Банк») заборгованості за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту в сумі 246 997,67 доларів США, процентів у сумі 8 457,37 доларів США, пені в сумі 177 365,93 грн та штрафних санкцій в сумі 150 грн, а також - про стягнення судового збору в сумі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього - 255 455,04 доларів США та                 179 335,93 грн; визнати поважною причину пропуску ним строку для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання та поновити цей строк.
 
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року у справі № 2-1739 позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в сумі 246 997,67 доларів США, за процентами - 8 457,37 доларів США, за пенею - 177 365,93 грн, а також - штрафні санкції в розмірі 150 грн, судовий збір в розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього - 255 455,04 доларів США та 179 335,93 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 вересня 2019 року частково відновлене втрачене судове провадження в частині відновлення тексту судового рішення. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», після чого товариство звернулося до відділу державної виконавчої служби з інформаційними запитами щодо стану виконавчого провадження. Виконавча служба повідомила ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про те, що 03 липня 2014 року виконавчі документи з виконання заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року були повернуті стягувачу. У зв`язку з обставинами, що відбуваються на території Луганської та Донецької областей фактично з 2013 року, які є загальновідомими та не потребують доказування, виконавчі документи були загублені під час поштової пересилки на адресу стягувача.
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року, в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до примусового виконання відмовлено.
 
Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що підстави для видачі дубліката виконавчого листа з примусового виконання заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року стосовно боржника ОСОБА_3 та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відсутні, оскільки цей виконавчий документ перебуває на виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Пред`являючи до виконання у червні 2016 року виконавчий лист з примусового виконання заочного рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року стосовно боржника ОСОБА_3 , стягувач мав об`єктивну можливість вчинити дії, спрямовані на з`ясування обставин виконання судового рішення відносно інших боржників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і встановити факт повернення виконавчих листів стягувачу.  Як первісний стягувач, так і новий (заявник), які є юридичними особами, зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, в тому числі й щодо контролю за примусовим виконанням судових рішень. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, суду не надано.
 
02 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити його заяву та видати дублікати виконавчих листів № 2-1739/10.
 
Касаційна скарга ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки зібраним доказам щодо втрати оригіналів виконавчих листів та дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні його заяви. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 643/21446/13-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 04 червня 2020 року у справі № 753/17114/17, від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011, від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня      2019 року у справі № 2-836/11. В матеріалах справи відсутня інформація щодо отримання товариством постанови про повернення виконавчих документів стягувачу.
 
У своїй касаційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» хоча й просить за результатами касаційного перегляду задовольнити його заяву лише в частині видачі дублікатів виконавчих документів, однак заявило вимогу повністю скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, а отже, оскаржує судові рішення також в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
 
Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року щодо відмови в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України, яка відсутня в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення в частині відмови в поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання не підлягають касаційному оскарженню в силу вимог закону, то у відкритті касаційного провадження в означеній частині необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Касаційне провадження в частині оскарження ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року щодо відмови у видачі дублікатів виконавчих документів також не підлягає відкриттю з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Судами встановлено, що заочним рішенням Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року у справі № 2-1739 позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в сумі 246 997,67 доларів США, за процентами - 8 457,37 доларів США, за пенею - 177 365,93 грн, а також штрафні санкції в розмірі 150 грн, судовий збір в розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього - 255 455,04 доларів США та 179 335,93 грн. 
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 вересня 2019 року частково відновлене втрачене судове провадження в частині відновлення тексту судового рішення. 
 
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Ворошиловського районного суду міста Донецька від 03 вересня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
 
З листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження у Ворошиловському районному відділі державної виконавчої служби у місті Донецьку на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-1739/10, виданий 23 вересня 2010 року Ворошиловським районним судом міста Донецька, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП банк» заборгованості за кредитом. 03 липня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV). Місто Донецьк розташоване на території проведення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій області, у зв`язку з чим надати більш детальну інформацію Управління не має можливості. Усі виконавчі провадження, в тому числі передані до архіву, акти утилізації виконавчих проваджень, реєстраційні журнали тощо, залишені на тимчасово окупованій території. Тому підтвердити або спростувати факт та спосіб надіслання виконавчих документів стягувачеві неможливо. Виконавчі провадження, завершені до 05 січня 2017 року, переміщені до спеціального розділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, в якому відсутні сформовані державними виконавцями постанови, відомості про прийняті рішення висвітлюються у вигляді інформаційної довідки. Вказаний виконавчий документ станом на 06 липня 2020 року не перебуває на примусовому виконанні у відділах державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
 
Згідно з актом від 29 грудня 2020 року, наданим заявником, від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» виконавчі листи № 2-1739/2010 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості не надходили.
 
З відповіді Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 51314319 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1739/10, виданого 23 вересня 2010 року Ворошиловським районним судом міста Донецька про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми заборгованості. Документ надійшов на виконання 02 червня 2016 року, боржником зазначено ОСОБА_3 .
 
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. 
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
 
Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі      № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) викладено такий правовий висновок: «Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку». Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
 
Встановивши, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих документів і поновлення строку для пред`явлення їх до виконання після закінчення встановленого статтею 22 Закону № 606-XIV строку та не навело поважних причин пропуску цього строку, а також не довело, що виконавчі листи були втрачені, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні його заяви.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 22 липня 2020 року у справі    № 2-2724/2011, від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18, про те, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, не заслуговують на увагу, оскільки у вказаних справах судами не встановлено факту пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, тоді як в цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив та відсутні підстави для його поновлення.
 
Доводи касаційної скарги та посилання заявника на постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 643/21446/13-ц, від 04 червня 2020 року у справі № 753/17114/17 та на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі       № 2-836/11 зводяться до незгоди з установленими судами попередніх інстанцій обставинами та оцінкою ними доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не є підставою для скасування судових рішень.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Обов`язок доведення факту втрати виконавчих документів та доведення поважності причин пропуску строку, встановленого для пред`явлення їх до виконання, покладено на заявника. Оскільки заявник не довів вказаних обставин, то суди правильно відмовили в задоволенні його заяви.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.
 
Тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року щодо відмови у видачі дублікатів виконавчих документів необхідно відмовити з наведених вище підстав.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанови Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 11 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 21 липня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до примусового виконання.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук   В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко