ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" липня 2021 р.           Справа№ 910/10249/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участі представників сторін
від позивача: не прибув;
від відповідача: не прибув, 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року 
у справі № 910/10249/20 (суддя: Паламар П.І.)
за позовом ОСОБА_1 

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектр і Ко»
про визнання рішення загальних зборів недійсними, скасування реєстраційних дій                                                                                  
                                                            
                                                  Встановив
          
           ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектр і Ко» (далі - відповідач) про визнання рішення загальних зборів недійсними, скасування реєстраційних дій.
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України .
          Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року у даній справі та направити справу для подальшого розгляду  до суду першої інстанції. Вирішити питання про повернення судового збору. 
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України. 
          Так, скаржник зазначив, що  ухвали Господарського суду міста Києва  від 15.03.2021 року та 23.03.2021 року ані позивачем, ані його представником не отримувалися, в телефонному режимі  про дату судового засідання нас також не було повідомлено. 
          Тобто, за твердженням скаржника  у суду першої інстанції не було  доказів належного повідомлення позивача або його представника  про дату та час судового засідання. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/10249/20, передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
              Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року   у справі № 910/10249/20 своєю ухвалою від 25.05.2021 року.
           01.06.2021 року  через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача  до суду надійшли додаткові пояснення щодо апеляційної скарги, відповідно до якого позивач, зокрема зазначив, що  у Господарському суду міста Києва були відсутні  повноваження залишити позовну заяву без розгляду на стадії підготовчого провадження, вказана позиція кореспондується із висновками Верховного Суду  в постанові від 19.05.2021 року у справі №752/21845/19.
          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів:     Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
                       17.06.2021 розгляд справи № 910/10249/20 не відбувся.
          Північний апеляційний господарський суд прийняв справу №910/10249/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року у справі № 910/10249/20 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя : Сулім В.В., суддів: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М. Призначив розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року у справі № 910/10249/20     на 29.07.2021 року своєю ухвалою від 17.06.2021 року.
          Відповідач своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав, що згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.                    
Представники сторін у судове засідання не прибули. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали  Господарського суду міста Києва  в апеляційному порядку за відсутності представників  сторін,  які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення  з наступних підстав.          
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 року було викликано ОСОБА_1 у судове засідання та зобов`язано останнього надати суду оригінали документів з особистими зразками підпису.
          У судове засідання 24.03.2021 року сторони не з`явилися,  позивач витребувані судом документи не подав.
          Крім того, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 07.10.2020 року щодо оплати експертизи у даній справі.
          Відповідно до ч. ч. 1-4  ст. 13 Господарського процесуального кодексу України  судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
          Відповідно до ч. 1  ст. 41 Господарського процесуального кодексу України  у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
          За приписами п. 2 ч. 1 та п. 3 ч. 2  ст. 42 Господарського процесуального кодексу України  учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.
          Відповідно до ч. 1  ст. 45 Господарського процесуального кодексу України  сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у  ст. 4 цього Кодексу.
          Згідно з вимогами  ст. 46 Господарського процесуального кодексу України  сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у  ст. 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених  ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.
          Відповідно до ч. 1  ст. 120 Господарського процесуального кодексу України  суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.          
          Відповідно до ч. 4  ст. 202 Господарського процесуального кодексу України  в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
          Згідно з п. 4 ч. 1  ст. 226 Господарського процесуального кодексу України  суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
          Обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст.  202, п. 4 ч. 1 ст.  226 Господарського процесуального кодексу України  процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
          Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
          В даному випадку у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст.ст.  202,  226 Господарського процесуального кодексу України  передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
          При цьому у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог ст.ст.  120,  121 Господарського процесуального кодексу України  може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.
          Відповідно до п. 2 ч. 2  ст. 202 Господарського процесуального кодексу України  суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
          У випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він має повідомити суд про причини неявки і у випадку визнання таких причин поважними, суд може відкласти розгляд справи.
          Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 05.06.2020 справі № 910/16978/19.
          Предметом апеляційного оскарження у даній справі є ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у судове засідання та неподанням ним витребуваних документів. 
          Колегія суддів, відзначає, що  позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, шляхом надіслання на його адресу копії ухвали Господарського суду     міста Києва від 15.03.2021 року, якою судове засідання у даній справі призначено  на 23.03.2021 року, про що свідчить відмітка відділу діловодства місцевого господарського суду (№42, 2 примірники) (а.с. 298 зворот).
          Дана відмітка, за умови, що її оформлено до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу (пункт 19  Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 року №01-8/482 "Про деякі питання застосування норм господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року).
          Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 15.03.2021 року була надіслана  за адресою зазначеною в апеляційній скарзі, проте повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
          Окрім того, колегією суддів враховано позицію Верховного Суду (постанови від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 та від 14.08.2020 року у справі №904/2584/19), відповідно до якої касаційний господарський суд, здійснивши аналіз ст.ст.  120,  242 Господарського процесуального кодексу України, п.п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст.ст.  162,  165,  258,  263,  290,  295 Господарського процесуального кодексу України, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що  у суду першої інстанції не було  доказів належного повідомлення позивача або його представника  про дату та час судового засідання.          
          Також, колегія суддів відзначає, що відповідна ухвала суду оприлюднена на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 18.03.2021 року, її копія направлена сторонам 16.03.2021 року, в свою чергу    ч. 1  ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"  визначено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, апелянт не був позбавлений можливості ознайомлення з ухвалою     Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 року згідно відомостей з реєстру.
          Відповідно до ч. 2  ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"  усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
          Згідно з ч.ч. 1, 2  ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень"  для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
          Також, обґрунтованим є висновок суду про неможливість вирішення спору  за відсутності позивача та витребуваних документів. 
          Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги, не спростовують обставин щодо правомірного застосування судом п. 4 ч. 1  ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.
          З огляду на викладене та враховуючи,  що   позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані докази не подав, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позов стосовно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України слід залишити без розгляду.           
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення  (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст.  73,  76-79,  86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
          
           1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року  у справі № 910/10249/20 залишити без задоволення.
           2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року у справі №910/10249/20 залишити без змін.
           3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.   Матеріали справи №910/10249/20 повернути до Господарського суду міста Києва. 

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 05.08.2021 року.