Дата документу 27.07.2021 Справа № 314/348/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №314/348/21         Головуючий у 1 інстанції: Кононенко І.О.
Провадження № 22-ц/807/2658/21         Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2021 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В.,
       Кухаря С.В.
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Вільнянської міської ради Запорізької області на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради, Вільнянської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Любимівської сільської ради, Вільнянської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди.
В обґрунтування своїх вимог зазначала, що у справі № 280/5574/20 Запорізьким окружним адміністративним судом 09 листопада 2020 року задоволено частково адміністративний позов, який було подано нею до Любимівської сільської ради. Вказаним судовим рішенням зобов`язано Любимівську сільську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 31 липня 2020 року (вх.№414/02-03-10 від 31.07.2020) з урахуванням правової оцінки наданої судом у зазначеному рішенні та повідомити позивача про результати його розгляду. 
Незаконними діями ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 200000 грн. також просила стягнути шкоду в порядку ст. 1166 ЦК, що складалася із витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 54800 грн., при цьому просила здійснити солідарне стягнення з обох відповідачів, хоча й створено новий орган місцевого самоврядування - Вільнянську міську раду, інший відповідач на даний момент значиться в реєстрі підприємств. 
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Вільнянської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Стягнуто з Вільнянської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 09,95 грн. В задоволенні іншої частини позовним вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Вільнянська міська рада Запорізької області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просять рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 травня 2021 року скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги Вільнянська міська рада Запорізької області зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року по справі №280/5574/20, на яке посилається позивач у своїй позовній заяві, дії Любимівської сільської ради не визнано протиправним, а лише зобов`язано повторно розглянути звернення ОСОБА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом. При цьому, підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є доведений належним чином факт прийняття незаконного рішення органом державної влади чи місцевого самоврядування, яке порушило права громадянина. Жодного доказу, який би підтверджував незаконність рішень Любиміської сільської ради та Вільнянської міської ради у відношенні до громадянки ОСОБА_1 суду не надано. Крім того, зазначають, що на даний час Вільнянська міська рада, як правонаступник Любимівської сільської ради виступає відповідачем у 35 провадженнях судів різних інстанцій, майже тотожних між собою, позивачем в яких виступає ОСОБА_1 , що дає підстави дійти висновку про наявність ознак зловживання процесуальними правами збоку позивача та третьої особи.
Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Також, учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 138-142), клопотання про відкладеннярозгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року (справа 280/5574/20) позов ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 , позов задоволено частково. Зобов`язано Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 – заяву вх. № 414/02-03-10 від 31 липня 2020 року - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів ст.19 Закону України «Про звернення громадян». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 27-34).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що діями Любиміської сільської ради, правонаступником якого є Вільнянська міська рада, їй завдано моральної шкоди, що підтверджується вищезазначеним рішенням.
Так, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні
Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У ст. 1173 ЦК України закріплене правило про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що хоча сам лише факт наявності такого елементу цивільно-правової відповідальності як порушення прав громадянина діями чи бездіяльністю органу влади, що встановлено судовим рішенням у адміністративній справі, не може бути достатнім доказом завдання позивачу моральної шкоди, суд не може не врахувати положення чинного законодавства, якими урегульовано питання відшкодування моральної шкоди, а також вік позивача, групу інвалідності, втрата часу , в цілому моральне значення для позивача, яке мало розгляд відповідного звернення, яке відбулося неналежним чином. Водночас суд враховує, що позов в адміністративній справі було задоволено лише частково й іноді для сатисфакції є достатнім самої констатації судом порушення, проте даний випадок не вбачається із обставин дійсної справи, враховуючи невиконання відповідачем судового рішення окружного адміністративного суду.
З зазначеним висновком колегія суддів не погоджується.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на ту обставину, що протиправність дій відповідача встановлена рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року (справа 280/5574/20).
Однак, слід зазначити, що рішенням, на яке позивач посилається як на доказ протиправності дій відповідача, дії Любимівської сільської ради незаконними або неправомірними, визнано не було. 
Крім того, сам лише факт ухвалення цього рішення не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди.
При цьому, при вирішенні адміністративного спору суд виходив з того, що 31 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Любимівської сільської ради заяву від 31 липня 2020 року. Адміністративний суд не прийняв надану відповідачем копію відповіді   вих. №02-03-11/317 від 14.08.2020 як доказ належного розгляду заяви позивача вх. №414/02-03-10 від 31.07.2020, оскільки з наданої суду відповідачем відповіді вих. №02-03-11/317 від 14.08.2020 не можливо встановити на яку саме заяву позивача надано таку відповідь, оскільки відсутнє посилання на вхідний реєстраційний номер такої заяви. Крім того, відповідь не містить посилання на жодні прийняті відповідачем рішення саме з приводу порушених позивачем у заяві вх. №414/02-03-10 від 31.07.2020 питань, зокрема не зазначено про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні) або про їх задоволення з наведенням мотивів прийняття таких рішень. 
Частинами 3, 5 та 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В порушення вищезазначеного, ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів заподіянні їй моральної шкоди не надано. 
При цьому, задовольняючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував вік позивача, групу інвалідності, втрату часу, в цілому моральне значення для позивача. 
Проте, вказані обставини не є підставою для відшкодування моральної шкоди, натомість судом першої інстанції не встановлено, якими саме діями відповідача ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, та в чому вона полягає. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року право ОСОБА_4 на розгляд її заяви у відповідності до вимог законодавства, було поновлено. 
Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, та задоволення позовних вимог, а отже рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 травня 2021 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанов про залишення позову без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Вільнянської міської ради Запорізької області - задовольнити. 
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 травня 2021 року по цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:
«Позов  ОСОБА_1 до Любимівської сільської ради, Вільнянської міської ради Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:  ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди – залишити без задоволення.»
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повна постанова складена 30 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: