ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року	                        Львів	Справа № 380/3793/20 пров. № А/857/2985/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

за участю:
представник відповідача                     Рак З.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву адвоката Купця Олега Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №380/3793/20 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року (пров. № А/857/2985/21)  залишено без задоволення апеляційну скарги Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/3793/20.
Також, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня  2021 року (пров. №А/857/2988/21) залишено без задоволення апеляційні скарги ОСОБА_1 та Галицької митниці Держмитслужби на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року.
25 травня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Купець Олег Ігорович подав заяву про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 20  000 грн.
У відповідь на подану заяву Галицька митниця Держмитслужба подала заперечення, в якій зазначає про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат. 
Представник позивача  подав клопотання про розгляд заяви без його участі.
Представник Галицької митниці Держмитслужби проти вимог скарги заперечує, просить у задоволенні її вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, ознайомившись із доводами заяви про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, матеріалами справи та оцінивши їх у сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду приходить висновку, що подана заява підлягає задоволенню частково з огляду на наступні міркування.
Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.2 ст.252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.7 цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати: на професійну правничу допомогу.
Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.
При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п.4 ст.134 КАС України).
Відповідно до ч. 5. ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18), від 16.05.2019 №823/2638/18.
Згідно з ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як встановлено судом 21.06.2019 між Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» (Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №39/19.
Зі змісту п.1.1 вказаного договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу, в тому числі у кримінальних провадженнях, а клієнт зобов`язується оплатити надану допомогу та сприяти Адвокатському об`єднанню у виконанні покладених на нього обов`язків. Об`єднання доручає адвокатам об`єднання надавати правничу допомогу клієнту за цим договором на підставі ордеру.
Відповідно до п.4.1 цього договору, гонорар адвоката визначається за домовленістю з клієнтом та фіксується в протоколі узгодження гонорару, але не менше 1000 грн. за одну годину роботи адвоката. 
Згідно Протоколу узгодження гонорару від 25 січня 2021 року, оформленого як Додаток №3 до згаданого вище договору сторони погодили, що вартість професійної правової допомоги адвоката під час розгляду справи №380/3793/20 у суді апеляційної інстанції  фіксована і становить 20  000 грн. Зазначено, що адвокат надає позивачу, зокрема та невиключно, наступні послуги: підготовлення відзиву на апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року та додаткове судове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року по справі №380/3793/20; підготовлення додаткових пояснень, заяв та клопотань у межах розгляду справи; участь адвоката в судовому засіданні.
На виконання Договору №39/19 від 21.06.2019 сторони склали акт прийому-передачі послуг №18/05/21-1 від 18.05.2021, згідно з яким Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Марусяк і Партнери» надано, а клієнтом отримано наступні послуги: 
1. Аналіз апеляційної скарги на рішення та додаткове рішення – 0,5 год;
2. Підготовлення відзиву на апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення та додаткове рішення – 3 год;
3. Аналіз актуальної судової практики у межах аналогічних правовідносин. Підготовлення додаткових пояснень – 1,5 год;
4. Участь у судовому засіданні 05 квітня 2021 року – 1 год;
5. Участь у судовому засідання 26 квітня 2021 року – 1,5 год;
6. Участь у судовому засіданні 17 травня 2021 року – 1 год;
7. Підготовлення заяви на видачу рішень Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року – 0,5 год;
8. Підготовлення заяви про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу – 2 год; 
Всього, згідно акту, адвокатом на виконання наданих послуг затрачено 11 год.
Факт надання та оплати зазначеної правової допомоги (юридичних послуг) на загальну суму 20 000 грн. підтверджується прибутковим касовим ордером №19/03/21_1 від 19 березня 2021 року та №18/05/21_1 від 18 травня 2021 року відповідно.
У частині шостій статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідь на подану заяву Галицька митниця Держмитслужба подала заперечення, в якій зазначає про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу. Зазначає, що правова позиція позивача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не змінювалась, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача виклав ту саму позицію, що і в позовній заяві. Окрім того, стверджує, що підготовка відзиву на апеляційну скаргу не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже адвокат був обізнаним про позицію позивача, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось.
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. 
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), №34884/97).
Апеляційний суд, аналізуючи доводи  заяви представника позивача не може погодитись з ними, оскільки вважає, що позивач, оцінюючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, не надає належного значенню такому критерію як складність виконаних робіт.  Оцінка заявлених витрат має здійснюватися в першу чергу через призму складності виконання послуги, а не затраченого часу.
Так, суд зазначає, що відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційний розгляд здійснювався за наявними у справі доказами, якими сторони обґрунтовували свою позицію щодо суті позовних вимог. Позивач, його представник нових доказів апеляційному суду не подавали. Підготовка та подання відзиву та додаткових пояснень саме по собі, на переконання суду, не потребує значних затрат у часі та за своє складністю не може бути співмірними із заявленими витратами з огляду на те, що ці документи є компіляцією доводів позивача, які були письмово викладені та заявлені під час розгляду справи у суді першої інстанції, а відтак такі потребують додаткової систематизації та вивчення, а відповідно й значних затрат в часі.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що в акті прийому-передачі послуг зазначається про участь адвоката у трьох судових засіданнях загальною тривалістю 3,5 год. Проте згідно журналів судового засідання загально судові засідання тривали не більше 40 хвилин.
Крім того, заявлені в акті прийому-передачі послуг такі послуги як аналіз судової практики та підготовка заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, на переконання суду в силу сталості судової практики у цих справах, а також незначного обсягу заяви викликають застереження щодо складності виконання цієї послуги та затраченого часу. 
Відтак, з огляду на суть спору та обсяг наданих послуг, апеляційний суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи, необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС становить 4000 ,00 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241-247, 250-252, 255, 315, 316, 322, 325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

заяву адвоката Купця Олега Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №380/3793/20 – задовольнити частково.
Стягнути із Львівської митниці ДФС (місцезнаходження: 79007, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 39420875) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.