Єдиний унікальний номер справи 754/6099/20 
Провадження №22-ц/824/8469/2021

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року                                                                                                   місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та зміну способу стягнення аліментів,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та зміну способу стягнення аліментів. 
В обґрунтування позову зазначала, що  перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 31.03.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не опікується здоров`ям, навчанням та розвитком сина, ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, з моменту коли позивач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, відповідачем почали вчинятись дії направленні на виклик працівників поліції на адресу місця проживання позивача з сином, із заявами про нібито вчинення насильства по відношенню до дитини. Відповідач почав погрожувати, що відбере сина в позивача. При цьому, ОСОБА_3 боїться батька, боїться зустрічатись з останнім. На підставі вказаного позивач була вимушена звертатись до суду з вимогами про визначення місця проживання дитини. 
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19.03.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно. В той же час відповідач незаконно мінімізує розмір отриманих ним доходів з метою критично мінімізувати розмір сплачуваних ним аліментів. При цьому останній подорожує, відпочиває за кордоном, придбав автомобілі та житло в м. Тернопіль. 
У зв`язку з вищевикладеним позивач просила суд: 
- визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю;
- змінити спосіб стягнення аліментів зі стягнення у частці від доходу на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року вищезазначений позов задоволено частково; визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 ; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19.03.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, з 09.02.10 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до досягнення дитиною повноліття - змінено; визначено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 2 395 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття; вирішене питання судового збору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач направив апеляційну скаргу, оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліментів в розмірі 2 395 грн. щомісяця змінити, зменшивши суму стягнення до 1800 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року оскаржується лише в частині розміру стягнення з відповідача на корись позивача аліментів, предметом перегляду судом апеляційної інстанції є вказане рішення саме у відповідній частині.
За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду проходить до наступних висновків:
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам вказане рішення відповідає.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було надано суду докази того, що на його утриманні перебуває ще одна дитини. Разом з тим, останнім не було надано відомостей про матеріальний стан, який унеможливлює сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в мінімальному рекомендованого законом розмірі.
Свою незгоду з рішенням в оскаржуваній частині апелянт обґрунтовує відсутністю з його точки зору підстав для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із такими доводами апелянта.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19 березня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, який становить не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
При цьому, питання зміни розміру аліментів врегульовано положеннями ст. 192 СК України.
З точки зору колегії суддів апеляційного суду апелянт безпідставно ототожнює поняття зміни способу стягнення аліментів, для якого законодавством не встановлено інших окрім волевиявлення отримувача аліментів підстав, та поняття зміни розміру аліментів, для чого вказаною вище нормою дійсно передбачено наявність  певних умов. 
Зважаючи, що зміна розміру аліментів і зміна способу їх стягнення не є тотожними, а розповсюдження критеріїв для одного поняття на інше є безпідставним, доводи апелянта в цій частині не можуть бути прийняті судом.
Окремо колегія суддів апеляційного суду зважає й на те, що судом першої інстанції належним чином було враховано при визначені розміру аліментів як потреби дитини, так і майновий стан платника аліментів. Зокрема, суд першої інстанції врахував, що в період стягнення аліментів відповідач набував та відчужував транспортні засоби та об`єкти нерухомості. 
Наявність у відповідача транспортних засобів була підтверджена представленою до суду відповідною постановою державного виконавця. При цьому доводи апелянта, підкріплені відповідною довідкою, що станом на більш пізній час за ним вже не зареєстровані транспортні засоби, не можуть спростовувати наявність таких транспортних засобів у нього в попередній період. 
Не може свідчити про майновий стан відповідача і той факт, що за останнім на даний час вже не зареєстровано право власності на нерухоме майно.
З   наявного  у матеріалах справи витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що відповідачем була придбана, а згодом подарована своєму іншому сину однокімнатна квартира. Посилання апелянта на набуття вказаної квартири за чужі кошти не може бути прийняте судом. Вказані обставини відповідач намагався довести шляхом надання письмових пояснень третіх осіб, однак вказані пояснення суд відхилив, оскільки вони були надані родичами відповідача, які є зацікавленими особами. При цьому вказані особи не були попереджені про відповідальність за дачу неправдивих свідчень. 
Окрім зазначеного, позивачем в ході розгляду справи були представлені і докази щодо набуття нинішньою дружиною відповідача іншої квартири в місті Тернополі, що зважаючи на презумпцію спільної сумісної власності подружжя, також свідчить про майновий стан відповідача.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає присуджені до сплати аліменти такими, що відповідають принципу розумності, співмірності та справедливості.
Не вбачає колегія суддів апеляційного суду і порушення процесуального законодавства в частині стягнення судового збору, на що окремо посилався апелянт, оскільки встановивши стягнення аліментів, суд стягнув з відповідача судовий збір в мінімальному для майнових вимог розмірі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько