Дата документу 06.07.2021 Справа № 316/606/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 333/5913/20                                              Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1991/21 Тучков С.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Бєлки В.Ю.
               Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенка Е.А.

       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаря Іллі Михайловича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №26259019195795, згідно з вимогами якого банк видав відповідачу кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 5000,00 грн., який згодом було збільшено до 8500,00 грн., а пізніше – до 8629,97 грн.
19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке 21.12.2018 року змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство. Таким чином, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав і зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» за кредитним договором №26259019195795 від 05.11.2013 року, укладеним із ОСОБА_1 . 
Вказує, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту і відсотків, в результаті чого станом на 06.10.2020 року утворилась заборгованість в сумі 34 747,34 грн., з яких: 8 629,97 грн. – заборгованість за кредитом, 21 867,37 грн. – заборгованість за процентами, 4 250,00 грн. – штрафні санкції.
Відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплачує.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34 747,34 грн. та стягнути судові витрати по справі.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 4 313 грн. 97 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 11 583 грн. 18 коп. – заборгованість за процентами, а разом 15 897 грн. 15 коп. заборгованості за кредитним договором від 05.11.2013 року.
В іншій частині позову – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 961 грн. 66 коп.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати з розгляду справи, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 915 грн. 00 коп.
               У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  - адвокат Бондар І.М.зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази по справі. Залишилось поза увагою суду, що банк, після направлення вимоги та навіть після вчинення виконавчого напису, безпідставно продовжував нараховувати відсотки. Не застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. В рішенні суду взагалі не наведено мотивів з яких би вбачалось правомірність нарахування заборгованості за тілом кредиту та за процентами. Судом допущено помилку у проведенні розрахунків суми яка підлягала стягненню в частині витрат на правову правничу допомогу. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 05.11.2013 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і ОСОБА_1 було підписано пропозицію укласти договір карткового рахунку № НОМЕР_1 і договір страхування (оферта), а також загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (у редакції від 27.08.2012).
Відповідно до пропозиції укласти договір карткового рахунку ліміт овердрафту становив 5000,00 гривень, строк користування – 24 місяці, процентна ставка – 0,0001 % при здійснені розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту) і 36 % при здійснені дебетових операцій за рахунок коштів овердрафту (в межах ліміту).
Пунктом 6.1 загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, оплатити проценти, комісії, інші комісії можливі штрафи та збитки на умовах, визначених цим розділом та пропозицією, а також виконати інші умови ними передбачені. Зазначені загальні умови підписані позичальником ОСОБА_1 (а.с.6).
15.02.2015 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і ОСОБА_1 було підписано пропозицію про зміну договору карткового рахунку № НОМЕР_1 і договору страхування (оферта), яким збільшено ліміт овердрафту до 8500 гривень, строк користування – до 60 місяців, процентну ставку за користування овердрафтом – до 0,0001 % при здійснені розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту у грейс період, до 40 % при здійснені розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту не в межах грейс періоду і до 46 % при здійснені інших дебетових операцій за рахунок коштів овердрафту.
Згідно з випискою банку по особовому рахунку, який був відкритий на ім`я відповідача, банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит, про що не заперечує представник відповідача у відзиві на позов.
Відповідач частково здійснювала погашення боргу за кредитним договором, останній платіж відбувся 19.10.2015.
19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке 21.12.2018 змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство.
Згідно зі статутом, ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс капітал» шляхом приєднання до банку згідно рішення загальних зборів акціонерів банку (протокол №68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал».
На баланс АТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором №26259019195795 від 05.11.2013.
Однак ОСОБА_1 вимоги договору №26259019195795 від 05.11.2013 року не виконує, в обумовлені строки кредит і відсотки по ньому не сплачує.
Позивач звертався 17.01.2018 до ОСОБА_1 з вимогою вих.№160 про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак остання заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжила.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2020 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 5065 від 05.03.2019, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 24 710,88 грн. за кредитним договором №26259019195795 від 05.11.2013 таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до виписки з рахунку заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №26259019195795 від 05.11.2013 року станом на 06.10.2020 складає 34 747,34 грн., а саме: 8 629,97 грн. – заборгованість за кредитом, 21867,37 грн. – заборгованість за процентами, 4250,00 гривень – штрафні санкції.
Відповідач укладення кредитного договору не оспорювала, а з розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що вона впродовж певного строку частково сплачувала заборгованість за користування кредитними коштами, тобто виконувала свої зобов`язання за договором.
Представник відповідача як на підставу для відмови у позові посилався на те, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, зокрема, доказів, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за кредитним договором (первинних бухгалтерських документів).
Судом першої інстанції було досліджено копію кредитного договору №26259019195795 від 05.11.2013, укладеного шляхом підписання пропозиції укласти договір, а також виписку з рахунку ОСОБА_1 і розрахунок заборгованості. 
Виписки по рахунках/карткам банку є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від13.11.2014 року у справі №908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до п.п.57-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність надання банком ОСОБА_1 кредитних коштів та здійснення відповідачем часткового погашення платежів на виконання умов договору. Зазначені висновки не спростовані і доводами апеляційної скарги.
Обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо стягнення неустойки за порушення зобов`язань за кредитом в розмірі 4 250,00 грн.
Так, відповідно до п. 6.2 загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у пропозиції укласти договори (оферта), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку.
Згідно з п.8.3 загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, у випадку невиконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту та відповідно щодо виконання інших зобов`язань за Кредитним договором у строк, встановлений п.8.1 цього розділу припиняється нарахування процентів, комісії та штрафів згідно п.6.2 цього розділу.
Абзацом третім пункту 8.3 загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків встановлена відповідальність позичальника у виді сплати 20% річних від суми простроченої заборгованості в порядку ст.625 ЦК України.
Між тим у самому позові та додатках до нього, а також у наданому позивачем розрахунку заборгованості, відсутній належний розрахунок, з якого можна було б встановити порядок і підстави нарахування штрафних санкцій (неустойки і штрафу): з чого вона складається (штраф за п.6.2 чи 20% за п.8.3), за який період і на яку суму простроченого зобов`язання вона нарахована тощо.
З огляду на наведене, суд першої інстанції послався на те, що встановити і перевірити розмір заборгованості за неустойкою за порушення зобов`язань по кредиту, є неможливим, тому вимога про стягнення неустойки не є доведеною належними, достовірними і достатніми доказами, отже вона не підлягає задоволенню. Рішення в цій частині не оскаржується.
З урахуванням викладеного та встановивши, що банк надав ОСОБА_1 кредит за умовами кредитного договору №26259019195795 від 05.11.2013, укладеного шляхом підписання пропозиції укласти договір і загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, позичальник не оспорювала факт отримання кредитних коштів та частково виконувала умови кредитного договору, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту і нарахованим процентам.
У ході розгляду справи представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.
Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №161/20278/14-ц.
Відповідно до розрахунку заборгованості і виписки з рахунку, складених банком, останній платіж на погашення тіла кредиту відповідач здійснив 19.10.2015, з чим погодився у судовому засіданні і представник відповідача, тобто відповідно з листопада 2015 року почався перебіг позовної давності до чергових платежів.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою 20 жовтня 2020 року, про що свідчить поштовий штамп на конверті.
З огляду на зазначене, суд доходить зробив правильний висновок, що позовна давність до щомісячних платежів щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за період до листопада 2017 року сплила, у зв`язку з чим стягненню підлягає заборгованість у межах трирічної позовної давності, а саме по кожному із платежів встановлених графіком платежів за період з листопада 2017 року, які підлягали погашенню відповідачем, але були не погашені.
Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4 313,97 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 11 583,18 грн. – заборгованості за процентами, а разом 15 897,15 грн. – заборгованості за кредитним договором.
Безпідставними є і доводи апеляційної скарги, що відповідач жодного договору з позивачем не укладала і кредитними коштами останнього не користувалася, а тому строк давності по пред`явленню до суду позову про стягнення заборгованості сплив 19.07.2019, тобто через три роки з дати припинення АТ «Банк Ренесанс Капітал» і виникнення у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» права звернутися до суду, оскільки у відповідності до ст.ст. 516, 517 ЦК України перехід до нового кредитора прав у зобов`язанні не звільняє від обов`язку виконання умов кредитного договору щодо здійснення погашення щомісячних платежів первісному кредиторові.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» 19.07.2016, в той час як останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 19.10.2015, тобто майже за рік до припинення первісного кредитора.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання на вчинення приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису від 05 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», оскільки заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 09.12.2020 у справі №333/5913/20 вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаря Іллі Михайловича залишити без задоволення. 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2021 року по цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 06 липня 2021 року.

                       Головуючий:                                                В.Ю. Бєлка
                                                       
       Судді:                                                        С.В. Кухар

                                                               Е.А. Онищенко