Справа № 442/2132/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.  
Провадження № 33/811/587/21                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року,
з участю правопорушниці – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушниці – ОСОБА_2 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 454 грн. в дохід держави. 
       Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №447702 від 07 січня 2021 року орієнтовно о 23.00 год. в с.Уріж на вул. Л.Українки 37, ОСОБА_3 керувала автомобілем марки Jetta н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовилась в присутності двох свідків.
 
       В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є необгрунтованою. Зазначає, що така прийнята без її участі, що позбавило можливості дати пояснення по суті адміністративного правопорушення, заявити клопотання про надання доказів, скористатися правовою допомогою. Вважає, що працівниками поліції було порушено Іструкцію щодо проведення огляду на стан сп`яніння, та такий огляд проведено з порушенням ст. 266 КУпАП. Стверджує, що в матеріалах справи, всупереч вимогам закону, відсутнє направлення в медичний заклад на її огляд щодо стану сп`яніння. 
 
       Просить оскаржувану постанову судді скасувати, закрити провадження у даній справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
       Заслухавши пояснення правопорушниці ОСОБА_1 та виступ її захисника – адвоката Сідловську І.Ю. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР19 №447702 від 07 січня 2021 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків; відеоматеріалом, долученого до матеріалів справи та іншими, наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується апеляційний суд.
       Підстави, які б давали можливість вважати їх сумнівними та неправдивими, відсутні.
       Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_3 були роз`яснені, від дачі пояснень та підпису остання відмовилася.
       Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
       Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
       Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
       Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Направлення повинно бути не в матеріалах адміністративної справи, а в медичному закладі куди доставляється особа для огляду. Інструкцією не передбачено виготовлення кількох примірників направлення. 
А тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушниця ОСОБА_3 дії працівників поліції щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржувала.
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи доведено, що ОСОБА_3 керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
       Щодо покликань ОСОБА_3 в частині незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у її відсутності, то, на думку апеляційного суду, такі доводи не можуть визнаватися підставою для скасування постанови, а порушені права поновлені шляхом подачі апеляційної скарги та забезпечення участі її в апеляційному розгляді.
Крім цього апеляційний суд вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_3 нових правопорушень.
Таким чином з огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушниці ОСОБА_1 в задоволенні її апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції відносно неї залишити без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 березня 2021 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік – залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.