УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

22 липня 2021 року  
Київ
справа №260/259/20
адміністративне провадження №К/9901/17574/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Максавто» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Максавто» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Максавто" звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю, в якому просило:

1. Визнати протиправною позапланову перевірку, здійснену Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради на підставі наказу № 345 від 26 грудня 2019 року та направлення на проведення позапланової перевірки № 345 від 26 грудня 2019 року в період з 26 грудня 2019 року по 11 січня 2020 року приміщення № 1 та реконструйованого сараю літ "Б" по АДРЕСА_1 (кадастрові номери земельних ділянок 2110100000:08:002:0113 та 21101000:08:002:0112) щодо дотримання суб`єктом містобудування ТОВ "Максавто" вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі звернення старшого слідчого ОВС ГУНП в Закарпатській області Сингаєвської М. від 13 грудня 2019 року;

2. Скасувати ухвалену на підставі проведеної перевірки Постанову № 4 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21 січня 2020 року, якою ТОВ "Максавто" визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2  ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності"  та накладено штраф у сумі 75 672,00 грн;
3.  Скасувати ухвалену на підставі проведеної перевірки Постанову № 3 по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2020 року, якою директора ТОВ Компанія "Максавто"   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 96 КУпАП  та накладено штраф у сумі 5 100,00 грн;
4. Скасувати винесений на підставі проведеної перевірки Припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11 січня 2020 року.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року позов задоволено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року скасовано.
Адміністративний позов ТОВ Компанія «Максавто» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради в частині вимоги про визнання протиправною та скасування постанови № 3 по справі про адміністративне правопорушення від 21 січня 2020 року залишено без розгляду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ Компанія «Максавто» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків касаційної скарги шляхом зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 травня 2021 року скаржником подано уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження.
Як убачається з матеріалів справи, розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювався у відкритому судовому засіданні. 14 квітня 2021 року була проголошена скорочена постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, тоді як її повний тест складено 26 квітня 2021 року.
Згідно із електронним маркуванням 8800027067803, проставленим Укрпошта Експрес на рекомендованому поштовому відправленні, касаційна скарга направлена до Верховного Суду 12 травня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У зв`язку з цим, відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадків наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу (пункт 4 частини четвертої цієї ж статті).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункти 1, 4 частини четвертої та підпункти «б», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 210/3059/17, від 07 лютого 2019 року у справі № 201/3017/17, від 05 лютого 2019 року у справі № 2а-10138/12/2670, від 04 лютого 2019 року у справі № 807/242/17, від 23 січня 2018 року у справі № 804/12558/14, постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, відповідно до яких акт, складений за відсутності позивача, не може бути підставою для складання протоколу, припису та постанови про накладення штрафу на позивача, що порушило права позивача, а саме право бути присутнім під час проведення перевірки, подавати заперечення на акт перевірки та надавати пояснення з приводу нібито встановлених порушень.

Колегія суддів вважає неприйнятним посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 лютого 2019 року у справі № 2а-10138/12/2670, від 23 січня 2018 року у справі № 804/12558/14, постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, оскільки вони мають відмінний суб`єктний склад та підстави для проведення перевірок, зокрема, прийняті під час проведення податкових перевірок. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 лютого 2019 року у справі № 807/242/17 стосуються бездіяльності відповідача щодо незатвердження відповідних планів інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою - дитячого майданчика має наслідком порушення права дітей міста Хуста на безпечні умови життя і здорового розвитку, отримання можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.

Також скаржник зазначає, що відповідач в період з 22 жовтня 2018 року по 02 листопада 2018 року здійснював позапланову перевірку з того ж предмету з питання дотримання ТОВ Компанія «Максавто» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил саме на об`єкті: Ремонт приміщень № 1 та відновлення господарської будівлі літ. «Б» та навісу літ. «Д» на власних земельних ділянках по АДРЕСА_2 , тобто на тому ж самому об`єкті, що у й цій справі. За наслідками якого складено акт № 326 від 02 листопада 2018 року, відповідно до якого порушень не встановлено.

Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги наданий скаржником висновок експерта ОСОБА_2 щодо технічного стану будівлі сарай літ. «Б» та навіс літ. «В», оскільки відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність. Однак, цей експертний висновок повністю підтверджує висновок відповідача викладений у його акті № 326 від 02 листопада 2018 року в тій частині, що вказана будівля відноситься до тимчасових споруд, а тому відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» від 7 червня 2017 р. N 406.

Також скаржник зазначає, що при вирішенні апеляційної скарги допущено порушення статей 293, 310 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права на подання апеляційної скарги та правил розгляду судом справи, оскільки Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18 січня 2021 року відкрив провадження за апеляційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року. Однак, відповідно до статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України Управління не наділено правом оскарження судового рішення, оскільки не є юридичною особою. 

Судом апеляційної інстанції, на думку скаржника, необґрунтовано відмовлено у клопотанні про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою представників товариства, що спричинило те, що справа була розглянуто без участі представників скаржника. 

ТОВ Компанія «Максавто» зазначає, що справа має виняткове значення для позивача, оскільки відповідач протягом тривалого часу систематично, починаючи з 2017 року проводить незаконні, на думку товариства, перевірки направленні на доведення його до банкрутства. 

Водночас, посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, те, що керівник ТОВ Компанія «Максавто» позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним рішенням щодо законності перевірки при розгляді справи № 308/962/20 про притягнення його до адміністративної відповідальності як керівника товариства за частиною першою статті 96 КУпАП, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки рішення у справі № 308/962/20 було переглянуто 18 травня 2021 року Восьмим апеляційним адміністративним судом в апеляційному порядку та набрало законної сили.

З вищевикладеного Верховний Суд приходить до висновку, що зазначені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у цій справі.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які у системному взаємозв`язку із пунктами 1, 4 частини четвертої цієї ж статті, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про відкриття провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи, необхідних для розгляду справи на судове рішення. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Максавто» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Максавто» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.

Витребувати з Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 260/259/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Максавто» до Управління державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечення щодо поданого до касаційної скарги клопотання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний