УХВАЛА

21 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/4233/20
адміністративне провадження № К/9901/24089/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від  31 травня 2021 року  у справі № 580/4233/20 за позовом   ОСОБА_1 до Черкаського апеляційного суду, за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,  
ВСТАНОВИВ:

02 липня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (надіслано засобами поштового зв`язку 30.06.2021).

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаського апеляційного суду (далі - відповідач 1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, в якому просив: визнати протиправними дії Черкаського апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 27.08.2020 року із застосуванням обмеження нарахування; стягнути з Черкаського апеляційного суду суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у сумі 465712 гривень 66 копійок.  

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року, адміністративний позов було задоволено. 

Визнано протиправними дії Черкаського апеляційного суду (вул. Верхня Горова, 29, м. Черкаси, 18001, код ЄДРПОУ 42255820) щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року із застосуванням обмеження її нарахування сумою 47 230 грн. згідно частини 3 статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 465 712  (чотириста шістдесят п`ять сімсот дванадцять) гривень 66 копійок (з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, код ЄДРПОУ 26255795).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  31 травня 2021 року  рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року в частині визнання протиправними дій Черкаського апеляційного суду щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня  2020 року  по 27 серпня 2020 року із застуванням обмеження  її нарахування сумою 47 230 грн згідно частини 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 13 квітня 2020 року - скасувати, в задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року - залишено без змін.

Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої  статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою    статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник  зазначає, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки зроблені Верховним Судом у справі №340/1916/20.

Також, скаржник вказав, що в постанові від 23.12.2020 у справі №757/63732/18 Верховний Суд вказав, що належним відповідачем у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади є Держава, як учасник цивільних відносин, аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019  у справі 242/4741/16-ц, проте наведене було зазначено без взаємозв`язку із конкретною підставою касаційного оскарження судових рішень, що зазначена у частині 4 статті 328 КАС України.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними, а також скаржнику необхідно вказати яку саме норму права судами попередніх інстанції було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Скаржником вказано в касаційній скарзі, що судами при постановленні судових рішень допущено неправильне застосування норм матеріального права, без застосування висновку  Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.03.2021 по справі №340/1916/20, проте не зазначено яких саме норм права.

Отже, подана касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

При цьому, касаційна скарга не містить вказівки на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. У касаційній скарзі не зазначено, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею   248, пунктом 4 частини п`ятої статті    332 КАС України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від  31 травня 2021 року  у справі № 580/4233/20 за позовом   ОСОБА_1 до Черкаського апеляційного суду, за участю третіх осіб - Державної судової адміністрації України, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич