ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/20068/19 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/819/910/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Зварич С.А.,         

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом адвоката Балашова Олексія Володимировича, діючого від імені Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В :

       02 жовтня 2019 року адвокат Балашов Олексій Володимирович, діючий від імені Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів  ОСОБА_1 та ТзОВ фірма "Смайл" на користь позивача заборгованість за кредитним договором №HEA0GO00000400 від 14.07.2011 року у розмірі 251970,22грн станом на 16.07.2019 року, яка складається з наступного: 251970,22грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом. 

       Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 
14.07.2011 року АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №HEA0GO00000400, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2909372,06 грн на термін до 14.07.2031 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 
Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. 
Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми заборгованості, непогашеної в строк за кредитом. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 2909372,06 грн. 
В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором  ОСОБА_1 станом на 16.07.2019 року має заборгованість у розмірі 2 871 392,14 грн, яка складається з: 2 611 657,60 грн – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 251970,22 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7764,32 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 
Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. 
Таким чином, заборгованість до стягнення становить 251970,22 грн., яка складається з: 251970,22 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом. 
В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором №HEA0GO00000400 між АТ КБ "Приватбанк" та укладено договір поруки з поручителем ТзОВ фірма "Смайл". 
Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем була направлено на адресу ОСОБА_1 та поручителя ТзОВ фірма "Смайл" письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за вказаним кредитним договором.
Згідно з п.6 Договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. 
Вимога, що була направлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, була залишена без задоволення.
У зв`язку з цим позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2019 року було відмовлено у відкритті провадження за цивільною справою в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ТзОВ "Смайл" на користь позивача та було відкрито провадження у цивільній справі за позовом позивача до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання (а.с.44-46).

28.05.2020 року адвокат Станчук Андрій Юрійович, діючий від імені відповідача ОСОБА_1 подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.
Так, між позивачем та відповідачем 14.07.2011 року було укладено кредитний договір №HEA0GO00000400 з надання кредитних коштів на покупку позичальником цільових облігацій про покупку житла на первинному ринку (квартири). 
Пунктом 3.2. цього договору було регламентовано порядок (черговість) використання банком коштів, отриманих від позичальника для погашення заборгованості по кредиту: витрати/збитки банку згідно п.п. 2.2.9 та 2.3.8. Договору; пеня; прострочена комісія; прострочена винагорода; прострочені відсотки; прострочена заборгованість за кредитом; комісія; винагорода; відсотки; тіло кредиту. 
10.09.2015 року сторонами було укладено додаткову угоду №1 до цього Договору, згідно якої банк зменшив суму заборгованості позичальника на 66846,80 грн за умови регулярної сплати останнім ануїтетних щомісячних платежів в сумі 52090,20 грн.
Пунктом 2 цієї додаткової угоди передбачено, що в разі порушення позичальником строків по сплаті понад 31 день позичальник сплачує банку штраф в розмірі умовно списаної заборгованості в сумі 66846,80 грн. 
Будь-яких змін та доповнень до п.3.2 кредитного договору внесено не було. 
Відповідач, в т.ч. через свого поручителя (ТзОВ фірма "Смайл") регулярно сплачував та сплачує ануїтетні платежі. 
Разом з тим, внаслідок певних фінансових обставин у жовтні та листопаді 2017 року чергові платежі вчасно сплачені не були, проте 26.12.2017 року на погашення заборгованості за кредитом було сплачено 156270,78 грн, що дорівнює сумі трьох ануїтетних платежів. 
Порушення строків сплати за жовтень та листопад 2017 року фактично було виправлено у грудні 2017 року. 
Разом з тим, позивач, не маючи на це будь-яких законних прав та підстав, згідно п.3.2 договору здійснив самостійне списання з чергового платежу сум штрафів, передбачених п.2 додаткової угоди №1, внаслідок чого штучно та протизаконно у грудні 2017 року створив недоїмку по процентах за договором, на яку негласно упродовж 21 місяця нарахував пеню, стягуючи її з ануїтетних платежів, штучно створюючи недоїмку по процентах, щодо якої й було заявлено вказаний позов. 
За даними обставинами вказаний позов є протизаконним та необґрунтованим. 
Також, штраф є різновидом неустойки, який зобов`язана сторона, яка прострочила свої зобов`язання, має сплатити потерпілій стороні. 
Ані договором №HEA0GO00000400 від 14.07.2011 року, ані додатковою угодою №1 від 10.09.2015 року до нього не було регламентовано порядок стягнення банком з позичальника можливих штрафів, в т.ч. шляхом списання відповідних сум з поточних платежів за кредитом. 
Позивач жодного разу не заявляв до відповідача та (або) його поручителів будь-якої вимоги про сплату штрафів, отже вимоги про стягнення штрафу в судовому порядку, навіть за умови зміни предмета або підстави нинішнього позову є передчасною та необґрунтованою.

08.07.2020 року АТ "КБ "Приватбанк" надав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. При цьому зазначив таке.
В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. 
10.09.2015 року сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої передбачено, що у разі порушення позичальником строків по оплаті понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі списаної заборгованості у розмірі 66846,80грн.
Відповідач особисто заявляє, що порушив терміни по оплаті заборгованості та не вніс своєчасно ануїтетні платежі, внаслідок чого у відповідача виникло зобов`язання у вигляді сплати неустойки (штрафу) визначеного додатковою угодою. 
Стосовно черговості, зазначив, що черговість виконання грошового зобов`язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу, визначено ст.534 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовується витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу чергу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. 
Отже зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ЦК України. 
Також, зазначив, що черговість погашення визначено п.3.2 кредитного договору. Відповідно, отримані суми від відповідача на погашення заборгованості були розподілені згідно законодавства та умов кредитного договору. 
У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. 
Відповідач помиляється, стверджуючи, що оплатою від 26.12.2017 року виправив порушення за несвоєчасну оплату чергових платежів. Погашення заборгованості відбулося з порушенням термінів погашення. Та зазначених коштів недостатньо для погашення заборгованості по кредиту, оскільки відповідачу нараховуються відсотки та пеня за порушення зобов`язань. 
Кредитним договором та додатковою угодою сторони погодили відповідальність у разі сплати недостатнього чергового платежа або порушення строків погашення.
На підтвердження наявної заборгованості банком надано розрахунок заборгованості, який є інформаційним документом по факту фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу.
Також надано виписку по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом. 
З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

26.08.2020 року відповідачем подано заяву по суті справи (щодо розміру неустойки), в якій просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
При цьому зазначив, що у своїй відповіді на відзив позивач, не зважаючи на відсутність відповідної регламентації у договорі, посилаючись на ст.ст.534, 549 ЦК України, узагальнюючи поняття неустойки та загальних правил щодо черговості виконання грошового зобов`язання, фактично намагається встановити сталість та незаперечність правомірності як самого факту автоматичного стягнення штрафу в розмірі, що перевищує місячний ануїтет ний платіж, а саме 66846,80грн, так і розміру штрафу без урахування обставин та тривалості порушення відповідачем своїх зобов`язань. 
Сторона відповідача наголошує, що згідно ст.526 ЦК України виконання зобов`язання, в тому числі зі сплати штрафу, здійснюється передусім відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у 7-денний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Позивач же жодного разу не заявляв до відповідача та/або поручителів будь-якої вимоги про сплату штрафів, отже вимоги про стягнення штрафу в судовому порядку, навіть за умови зміни предмета або підстави нинішнього позову є передчасною та необґрунтованою.
До того ж слід зазначити, що штраф, як різновид неустойки, згідно ч.3 ст.551 ЦК України може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, позивач, здійснивши наприкінці 2017 року автоматичне стягнення штрафу за рахунок платежів відповідача, та здійснюючи негласно упродовж 21 місяця нарахування пені на штучно створену недоїмку фактично поставив відповідача у заздалегідь невигідне становище, стягуючи додатково до щомісячних платежів, неустойку, яка явно не відповідає збиткам позивача та обставинам справи. 
У зв`язку з викладеним просить відмовити у позові, а у разі прийняття судом позиції позивача щодо правомірності стягнення неустойки (штрафу та пені) за рахунок щомісячних платежів відповідача, застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України, зменшивши суму неустойки до розміру пені за час прострочення відповідача щодо сплати ануїтетного платежу за жовтень 2017 року упродовж 60 днів, ануїтетного платежу за листопад 2017 року упродовж 30 днів з розрахунку 0,15% за кожен день прострочення, що становить 7032,18 грн = 52090,22грн х (0,15% / 100% х 60 дн + 0,15% / 100% х 30 дн).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

15.10.2020 року позивач надав до суду пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. 
Зазначив, що відповідач помиляється, стверджуючи,що оплатою від 26.12.2017 року він виправив порушення та несвоєчасну оплату чергових платежів. Варто зазначити, що погашення заборгованості відбувалося з порушенням термінів погашення. Зазначених коштів було недостатньо для погашення заборгованості по кредиту, адже відповідачу нараховуються відсотки та пеня за порушення зобов`язань. Кредитним договором та додатковою угодою сторони погодили відповідальність у разі сплати недостатнього чергового платежу або порушення строків погашення. 
Також зазначив, що позовними вимогами банку, згідно позовної заяви, є стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 251 970,22 грн. Посилання відповідача щодо зменшення розміру неустойки є безпідставними. 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 рокупозов було задоволено. Суд вирішив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 251970,22 грн, яка складається з: 251970,22 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також судовий збір у сумі 3779,55грн. 

В апеляційній скарзі відповідач  ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати повністю й ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову. При цьому він послався на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, вказав, що поза увагою суду залишилось те, що положення кредитного договору не передбачали право банку стягувати з чергового платежу, спрямованого на погашення кредиту, нарахованого штрафу. Так, 26.12.2017 року було сплачено черговий платіж за грудень 2017 року, а також погашено заборгованість за жовтень та листопад 2017 року, чергові платежі за які (тобто місяці) не було сплачено внаслідок певних фінансових обставин. Тобто відразу було сплачено 156270,78грн, що дорівнює сумі трьох ануїтетних платежів. Банк же здійснив автоматичне нарахування та стягнення з чергового платежу 26.12.2017 року штрафу та пені на загальну суму 77440,98грн (66846,80грн – штраф та 10594,18грн – пеня), що в подальшому потягло поступове штучне накопичення заборгованості за відсотками, незважаючи на подальшу сплату відповідачем ануїтет них платежів в повному обсязі. Тобто банк проігнорував вимоги п.3.2. Договору, яким визначено напрямки та порядок використання банком коштів, отриманих від позичальника, та які не передбачали право банку здійснювати направлення цих коштів на погашення штрафів. Також банк порушив п.п.2.2.5 Договору, адже він має право на стягнення штрафу виключно шляхом списання відповідних коштів з поточних рахунків позичальника. 
Також зазначив, що судом не було враховано факт невірного нарахування 26.12.2017 року банком пені, адже згідно п.п.8.4.та 8.4.1 договору пеня складає 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Тобто пеня має складати 7032,18грн (52090,22грн х 0,15% х 60дн + 52090,22грн х 0,15% х 30дн), що більш ніж на 3тис грн. менше, ніж нараховано 26.12.2017 року банком та стягнуто з чергового платежу того ж дня.
Також, вказав, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки не було розглянуто клопотання відповідача про зменшення суми неустойки в порядку ч.3 ст.551 ЦК України.
Також, зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при укладанні додаткової угоди №1 від 10.09.2015 року, якою було встановлено залишок по кредиту та графік ануїтет них платежів, належних до сплати, позичальник мав обґрунтовані підстави вважати, що до цього правочину було застосоване чинне законодавство, а саме ч.10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої за споживчим кредитом на придбання житла кредитодавець має право на застосування іншої санкції у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на три календарні місяці. Отже, виходячи з того, що в даному випадку має місце споживчий кредит, а саме кредит на покупку позичальником цільових облігацій про покупку житла на первинному ринку, позивач взагалі не мав права на стягнення з відповідача пені та штрафу. 
Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що до правовідносин, що стали підставою для виникнення спору, мають бути застосовані положення щодо зворотної дії у часі, а саме положення Закону України "Про споживче кредитування", який набрав чинності 15.06.2017 року і згідно п.2 його Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" дія якого поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом. 
Так, статтею 19 вказаного Закону встановлено черговість використання платежів: в рахунок кредиту, прострочені проценти, неустойка та інші платежі. 
Також, банк не повідомив споживача про затримку сплати чергового платежу, відповідно до ч.4 ст.16 Закону, а надане ним повідомлення від 10.06.2019 року, яке позичальник та поручитель не отримували, оформлено більш ніж через півтора роки.
Отже, виходячи з зазначеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 13.07.2021 року об 11-15 годині, однак представник позивача адвокат Логвіновська А.А., яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася і при цьому просить розглянути справу за її відсутності, наполягаючи на тому, що на підтвердження наявної заборгованості банком надано необхідні докази. Також до суду апеляційної інстанції не з`явився відповідач, однак з`явився його представник адвокат Станчук Андрій Юрійович. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.
АТ КБ "Приватбанк" та відповідач ОСОБА_1 уклали 14.07.2011 року кредитний договір №HEA0GO00000400, відповідно до умов якого (розділ 8. Особливі умови) позивач зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_1 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на строк з 14.07.2011 року по 14.07.2031 року у розмірі 2 907 316,26 грн на наступні цілі: у розмірі 2 394 260,45 грн на придбання цільових облігацій за договорами купівлі-продажу цінних паперів №Б-238 від 04.07.2011 року в кількості 13929 шт. на суму 2 909 372,07 грн та №Б-239 від 04.07.2011 року на суму 511 000,00 грн з метою наступного набуття у власність нерухомості за договорами резервування нерухомості №80 від 04.07.20011 року (трикімнатна квартира загальною площею 139,29 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , квартира за будівельним номером НОМЕР_2 ) та №81 від 04.07.2011 року (2 машино-місця за адресою АДРЕСА_2 , мінус перший поверх, місця №№123, 124), а також у розмірі 513055,81 грн на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0%річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 20 по 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п.п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п.п. 1.1, 3.6 цього договору. Погашення кредиту проводиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (а.с.15-18).

Невід`ємними частинами вказаного Договору є Додаток №1 "Загальна вартість кредиту" та Додаток №2 "Графік погашення кредиту" (а.с.19-21).

Додаток №2 (графік погашення кредиту) передбачає щомісячний платіж до 25 числа кожного місяця (починаючи з 25.08.2011 року по 25.07.2031 року) у розмірі 45201,54грн; вказаний щомісячний платіж (45201,54грн) містить дві складові, а саме погашення тіла кредиту та нараховані відсотки; при цьому від першого щомісячного платежу (25.08.2011р) і до останнього щомісячного платежу (25.07.2031р) наявна тенденція до збільшення суми платежу по тілу кредиту з мінімально встановленої - 0,32грн до 39637,32грн і відповідно наявна тенденція до зменшення суми платежу по нарахованих відсотках з максимально встановленої 45522,87грн до 5584,22грн. 

Відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу Банку, а якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, то вимога Банку втрачає чинність.

Відповідно до п.3.1 договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.8.1 даного договору. 

За п.3.2. договору кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі простроченої комісії по кредиту, далі – простроченої винагороди, далі – прострочених відсотків, далі – простроченої заборгованості за кредитом, далі – комісії, далі – винагороди, далі – відсотків, далі – кредиту, частина суми, що залишалася (у т.ч. сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної в п.8.1, якщо інше не передбачено п.8.1.1 цього договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п.8.1 даного договору), відсотків, і/або частини кредиту до остаточного дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. 

Згідно п.3.3. договору нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 7.2 та 8.1 договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену п.8.1, якщо інше не зазначено в п.3.7 цього договору. При цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості на кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом – 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в рахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

30.09.2015 року АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №1 до кредитного договору №HEA0GO00000400 від 14.07.2011 року (а.с.22).

Відповідно до умов вказаної Додаткової угоди сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Кредитного договору:
--- суму заборгованості, що виникла в період з дати надання кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди, зменшити на 66846,80грн, а саме пеня у розмірі 66846,80грн (п.1);
--- у разі порушення позичальником строків по оплаті понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі списаної заборгованості у розмірі 66846,80 грн (п.2);
--- пункт 8.1 викладено у новій редакції, зокрема збільшено загальну суму кредиту до 3202301,55грн; погашення заборгованості провадиться у строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток №1) (п.3);
--- Додаток №1 (графік погашення кредиту) викладено у новій редакції, зокрема передбачено щомісячний платіж до 25 числа кожного місяця (починаючи з 25.10.2015 року по 25.06.2031 року) у розмірі 52090,26грн та останній платіж 14.07.2031 року у розмірі 138922,55грн (п.6).
Вказаний щомісячний платіж (52090,26грн) містить дві складові, а саме погашення по тілу кредиту та нараховані відсотки; при цьому від першого щомісячного платежу (25.10.2015р) і до останнього щомісячного платежу (25.06.2031р) наявна тенденція до збільшення суми платежу по тілу кредиту з мінімально встановленої 2246,66грн до 48395,08грн і відповідно наявна тенденція до зменшення суми платежу по нарахованих відсотках з максимально встановленої 49843,60грн до 3695,18грн. 
Останній платіж (14.07.2031р) передбачає сплату платежу по тілу кредиту в розмірі 136731,76грн та сплату платежу по нарахованих відсотків у розмірі 2190,79грн.
Платежі до 25 жовтня, до 25 листопада та до 25 грудня 2017 року передбачали сплату платежів на погашення тіла кредиту та відсотків відповідно 3059,20грн та 49031,06грн, 1477,06грн та 50613,20грн і 3142,38грн та 48947,88грн. 
--- у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та винагород, зазначених в договорі (Плата за кредит), позичальник за весь період прострочення сплачує неустойку у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків та/або винагород.
       Сплата штрафу здійснюється за кожен місяць порушення (п.7).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HEA0GO00000400 між АТ КБ "Приватбанк" та поручителем ТзОВ фірма "Смайл" укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено 10.06.2019 року на адресу позичальника ОСОБА_1 та поручителя ТзОВ фірма "Смайл" письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за вказаним договором №HEA0GO00000400. Банк пропонує протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення погасити прострочену заборгованість (210081,89грн) і попереджає, що у випадку непогашення вказаної простроченої заборгованості в зазначений строк він (банк) вимагає повернути суму кредиту у повному обсязі, а також нараховані процента та штрафні санкції (а.с.12-13).
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 2909372,06 грн.

В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки.

Відповідач вказує про це, позивач проти цього не заперечує і це вбачається з Розрахунку заборгованості та виписки по рахунку (а.с.85-93), що невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором в період після укладення 30.09.2015 року Додаткової угоди №1 полягало в тому, що у жовтні та листопаді 2017 року чергові платежі вчасно сплачені не були, проте 26.12.2017 року на погашення заборгованості за кредитом було сплачено 156270,78 грн, що дорівнює сумі трьох ануїтетних платежів. 

Крім того, з вказаних Розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що в зазначений період з боку позичальника були наявні деякі затримки у сплаті щомісячних платежів, в результаті позивачем нараховувалась пеня. Всього після укладення 30.09.2015 року Додаткової угоди №1 і до 26.12.2017 року банком було нараховано пені на суму 10598,10грн. Однак до 26 грудня 2017 року банк не вдавався до стягнення пені, тобто до зарахування внесеної суми на погашення пені. Але після цього банк регулярно став зараховувати внесені суми на погашення пені і всього з 26.12.2017 року до 17.07.2019 року було зараховано на погашення пені 204472,36грн.

З того часу (26.12.2017 року) і до подання позову позичальник в основному виконував свої обов`язки по погашенню заборгованості, натомість встановлено чотири випадки прострочення внесення чергових платежів від 6 до 8 днів (платіж до 25.01.2018р сплачено 02.02.2018р, платіж до 25.02.2018р сплачено 05.03.2018р, платіж до 25.01.2019р сплачено 31.01.2019р, платіж до 25.03.2019р сплачено 01.04.2019р), та два випадки такого прострочення на 27 і 35 днів (платіж до 25.07.2018р сплачено 21.08.2018р та платіж до 25.02.2019р сплачено 01.04.2019р). 

Відповідно до Розрахунку заборгованості у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 16.07.2019 року має заборгованість у розмірі 2 871 392,14 грн, яка складається з: 2 611 657,60 грн – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 251 970,22 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7 764,32 грн – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.9-11).

Позивач вказує, що оскільки законодавством не передбачено вимагати з боржника повернення лише повної суми заборгованості, то кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 251 970,22 грн, яка складається з: 251 970,22 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 неодноразово порушував порядок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість в розмірі 251 970,22 грн по відсотках за користування кредитом. Також суд не прийняв до уваги доводи відповідача щодо оплати 26.12.2017 року, якою виправив порушення за несвоєчасну оплату чергових платежів, оскільки погашення заборгованості відбулося з порушенням термінів погашення, а кредитним договором та додатковою угодою сторони погодили відповідальність у разі сплати недостатнього чергового платежі або порушення строків погашення. Також суд виходив з того, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не призначалося. Також з матеріалів справи не вбачається та відповідачем не доведено відсутність заборгованості і, відповідно, виконання умов договору належним чином.

Апеляційний суд погодитися з таким висновком суду не може, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи, порушенні норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1); поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2).

На момент укладення Кредитного договору (14.07.2011 року) частина 10 статті 11 ("Права споживача в разі придбання ним продукції у кредит") Закону України "Про захист прав споживачів" була викладена у такій редакції: "Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 
1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 
2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 
3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 
4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. 
       Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність".

       Вказана норма на час укладання Додаткової угоди №1 (30.09.2015 року) була викладена у такій редакції: "Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі:
1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше – на три календарні місяці; або
2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або
3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або
4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.
Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність".

Тобто, в цій редакції було передбачено, що за споживчим кредитом на придбання житла кредитодавець має право на застосування іншої санкції у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на три календарні місяці.

А вказана норма на час прострочення відповідачем платежів (жовтень, листопад 2017 року) була викладена в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування"".

Відповідно до положень Закону України "Про споживче кредитування", який набрав чинності 10.06.2017 року:
--- споживче кредитування – правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) – грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.п.10 і 11 ст.1);
--- у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит (ст.19);
--- дія Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом (п.2 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення")

       Аналіз вказаних законів дозволяє дійти висновку про те, що, з урахуванням встановлених обставин, з урахуванням укладення 14.07.2011 року між сторонами споживчого кредиту та укладення 30.09.2015 року між ними Додаткової угоди №1, до правовідносин, що склалися між сторонами, підлягають застосуванню положення Закону України "Про споживче кредитування", зокрема в частині черговості погашення вимог кредитора у разі недостатності суми здійсненого платежу (у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит). 

Крім того, слід враховувати й те, що на час укладання Додаткової угоди №1 (30.09.2015 року) положеннями ч.10 ст.11 ("Права споживача в разі придбання ним продукції у кредит") Закону України "Про захист прав споживачів" було передбачено, що за споживчим кредитом на придбання житла кредитодавець має право на застосування іншої санкції у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на три календарні місяці.

       Виходячи з такої черговості погашення вимог кредитора та з передбаченого законом права кредитодавця на застосування іншої санкції лише у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на три календарні місяці, виходячи з встановлення наявності випадків затримання сплати відповідачем (позичальником) щомісячних платежів на строк до трьох календарних місяці, апеляційний суд вважає, що позивачем безпідставно було здійснено списання з чергового платежу суми пені, внаслідок чого у грудні 2017 року була створена недоїмка по процентах за договором, на яку протягом 21 місяця проводилося нарахування та погашення пені, внаслідок чого утворилась недоїмка по процентах, відносно якої й було заявлено цей позов.

       На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про те, що відповідач неодноразово порушував порядок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість в розмірі 251 970,22 грн по відсотках за користування кредитом. Прийшовши до такого помилкового висновку, суд необґрунтовано задовольнив позов. 

Таким чином, з підстав наведеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судове рішення на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 

Керуючись ч.1 ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову адвоката Балашова Олексія Володимировича, діючого від імені Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 15 липня 2021 року. 

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _                         В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _          О.В. Кутурланова

                                               _ _ _ _ _ _ _ _ _          Н.В. Орловська