ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1329/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №699/346/21 Категорія: на ухвалу 	Літвінова Г. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
учасники справи:
позивач – заступник керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області; 
відповідач – ОСОБА_1 ;
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог – Комунальне некомерційне підприємство «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня»Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області;
особа, яка подала апеляційну скаргу – керівник Смілянської окружної прокуратури;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу керівника Смілянської окружної прокуратури на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Комунальне некомерційне підприємство «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 та просив стягнути з останнього на користь Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області кошти в сумі 3830,22 грн, зарахувавши їх на відповідний рахунок.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22 січня 2021 року закрито провадження у кримінальній справі та звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим. Заявник зазначає, що злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалась у травматологічному відділенні КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня». Винуватість ОСОБА_1 доведена в суді під час розгляду кримінального провадження. Оскільки відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує, прокурор вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.
Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року позовну заяву повернуто заявнику.
Ухвала обґрунтована тим, що у додатках до позовної заяви міститься лист в.о. начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури від 25 березня 2021 року №52/3-184вих-21, вручений 26 березня 2021 року представнику Корсунь-Шевченківської міської ради. У листі зазначається, що ОСОБА_1 вчинив злочин, внаслідок якого потерпіла ОСОБА_2 проходила лікування, чим медичному закладу були завдані збитки. Прокурор роз`яснює, що належним позивачем у справі є Корсунь-Шевченківська міська рада та просить негайно вирішити питання про захист інтересів держави шляхом подання позову про стягнення шкоди. У разі наявності об`єктивних чи суб`єктивних причин, які перешкоджають пред`явленню вказаного позову, прокурор просить у строк до 26 березня 2021 року надати відповідну інформацію з метою вирішення питання представництва.
У день отримання запиту прокурора, тобто 26 березня 2021 року, міська рада надає відповідь листом № 03-01/832, з якого вбачається, що Корсунь-Шевченківська міська рада не була учасником кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , що створює складність у підготовці позову до суду та здійсненні представництва в судових засіданнях. Також зазначено, що оскільки порушене питання потребує негайного звернення до суду, то Корсунь-Шевченківська міська рада клопоче про подання такого позову Корсунь-Шевченківським відділом Смілянської прокуратури.
Проаналізувавши вказані документи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що є безпідставним висновок про необхідність негайного звернення до суду.
Також суд вказав, що відсутні підстави вважати, що належний орган місцевого самоврядування свідомо не здійснює захисту, оскільки Корсунь-Шевченківська міська рада прямо вказує, що інформація про наявність збитків не була відома. Надання відповіді на запит прокурора протягом одного дня свідчить про бажання вчинити дії, направлені на захист інтересів держави у цьому випадку.
Суд стверджує, що уповноважені працівники органу місцевого самоврядування спроможні зрозуміти зміст ухвали суду у кримінальній справі та підготовити цивільний позов, тому критично поставився до твердження Корсунь-Шевченківської міської ради щодо наявності складності у підготовці позову до суду, оскільки виходить з презумпції перебування на посадах в Корсунь-Шевченківській міській раді осіб з належним рівнем освіти та навиків роботи. Бажання Корсунь-Шевченківської міської ради передати прокуратурі повноваження щодо підготовки позову, на думку суду, не є підставою для представництва в розумінні приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області може самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав, тому підстав для звернення заступника керівника Смілянської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в собі Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області за даною позовною заявою суд не вбачає.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, керівник Смілянської окружної прокуратури подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У апеляційній скарзі вказує, що у позовній заяві прокурор зазначив, що після встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді Корсунь-Шевченківську міську раду попередньо повідомлено листом від 26 березня 2021 року в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» про пред`явлення відповідного позову. Позов було подано до суду 21 квітня 2021 року, тобто, майже через місяць після повідомлення, за цей час жодних заперечень, відповідей тощо від позивача не надійшло.
Вважає, що тривале листування між прокурором та позивачами не може вважатись ефективним заходом правового захисту інтересів держави, з огляду на його без результативність.
Зазначає, що Корсунь-Шевченківській міській раді повинні бути відомі обставини витрачання коштів КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» Корсунь-Шевченківської міської ради на лікування потерпілої ОСОБА_2 у період з 12 серпня 2020 року по 19 серпня 2020 року, оскільки Корсунь-Шевченківська міська рада є власником та органом управління лікарні.
Однак, тривалий час понад півроку Корсунь-Шевченківською міською радою не вживались заходи щодо стягнення вказаних коштів, що свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування.
Крім того звертає увагу, що Корсунь-Шевченківська міська рада у листі № 03-01/832 від 26 березня 2021 року сама клопоче про пред`явлення даного позову прокуратурою.
Із посиланням на постанову Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 прокурор вказує, що для здійснення представництва інтересів держави, не має значення з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) орган державної влади не здійснив захист державних інтересів, важливо лише те, що такий захист не здійснено.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.
Частиною пунктом 4 частини 4 статті 185 ЦПК України передбачено, що позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
При цьому частиною 5 статті 175 ЦПК України передбачено, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення, а частиною 3 статті 56 ЦПК України до переліку органів, які вправі подавати позови в чужих інтересах, віднесено органи прокуратури.
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, виходив з того, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме ним, оскільки Корсунь-Шевченківська міська рада має відповідні повноваження та може самостійно звернутись до суду за захистом порушених прав.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.
Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено, зокрема, Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
Разом з тим, участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France), № 61517/00, 31 березня 2005 року).
Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення ЄСПЛ суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
У справі, що переглядається, прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, зазначав, що ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Також прокурор вказав, що предметом позову є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, що свідчить про порушення економічних інтересів КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» та Корсунь-Шевченківської міської ради, ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі залишаються не стягнуті позивачем в судовому порядку, що згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви.
Враховуючи наведене, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Крім того, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що Корсунь-Шевченківською міською радою не вживалось заходів для звернення до суду із позовом про стягнення вказаних коштів ні в рамках кримінального провадження, ні поза ним, що свідчить про невиконання органом місцевого самоврядування повноважень із захисту інтересів держави в суді.
Листом в.о. начальника Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури від 25 березня 2021 року було повідомлено Корсунь-Шевченківську міську раду про наявність підстав для звернення до суду із позовом про відшкодування збитків, завданих КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» за лікування потерпілого від злочину та зобов`язано повідомити прокуратуру до 26 березня 2021 року щодо вжиття відповідних заходів (пред`явлення позову) для захисту інтересів держави (а.с. 26-28).
На лист прокуратури від 25 березня 2021 року Корсунь-Шевченківська міська рада надала відповідь № 03-01/832 від 26 березня 2021 року, у якій вказала, що не зверталась до суду із відповідною позовною заявою, у зв`язку з тим, що лише 26 березня 2021 року, отримавши лист прокуратури, їй стало відомо про наявність підстав для звернення до суду із позовом про стягнення збитків, заподіяних діями ОСОБА_1 державі в особі Корсунь-Шевченківської міської ради. Крім того, міська рада звернулась до Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури із клопотанням про подання зазначеного позову до суду, посилаючись на те, що міська рада не була учасником кримінального проводжання та відповідно до вимог КПК України не наділена правом ознайомлюватись із матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , що створює складність у підготовці позову до суду та здійсненні представництва в судових засіданнях (а.с. 11).
Отже, із наданих прокурором документів вбачається, що Корсунь-Шевченківська міська рада не зверталась до суду із позовом про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілої від злочину, тобто, не здійснила захисту прав інтересів держави у спірних правовідносинах. Крім цього, Корсунь-Шевченківська міська рада звернулась до прокуратури із клопотанням про представництво прокурором інтересів держави у даній справі, що не суперечить нормам чинного законодавства.
У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт незвернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (пункт 6.43).
У цій справі підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив нездійснення Корсунь-Шевченківською міською радою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами, наведеними прокурором у апеляційній скарзі, про те, що прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської міської ради.
Посилання суду першої інстанції на те, що Корсунь-Шевченківська міська рада може та повинна самостійно звертатись до суду із вказаним позовом, є обґрунтованими. Разом з тим, у зв`язку з тим, що міська рада не звернулась та не звертається до суду за захистом інтересів держави, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для звернення прокурора в інтересах держави в особі Корсунь-Шевченківської міської ради із даним позовом.
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію, викладену у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України). Враховуючи зазначене, можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Враховуючи наведене, оскільки прокурор обґрунтовує подання позову тим, що Корсунь-Шевченківська міська рада, яка має повноваження на здійснення, проте, не здійснює заходів щодо захисту інтересів держави у даній справі, позивачем у справі буде саме Корсунь-Шевченківська міська рада, а не прокурор.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви прокурору для того, щоб із позовом до суду звернулась Корсунь-Шевченківська міська рада, є занадто формальними підставами та призведе до необґрунтованого затягування вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення коштів до державного бюджету, тобто, захисту інтересів держави.
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви прокурору відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України є помилковим, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа – направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до положень пункту 4 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу керівника Смілянської окружної прокуратури слід задовольнити, ухвалуКорсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Смілянської окружної прокуратури задовольнити.
Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України. 

Судді