Постанова                                                
Іменем України
 
17 вересня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 824/199/20
провадження № 61-6786ав21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого судді - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
за участю секретаря судового засідання - Пасько І. В., 
                                    
учасники справи: 
заявник - Індумет Лімітед (IndumetLimited),
зацікавлена особа - Корпорація «Індустріальний Союз Донбасу»,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Індумент Лімітед (IndumetLimited) на ухвалу Київського апеляційної суду від 15 березня 2021року у складі судді Мазурик О. Ф. у справі за заявою Індумет Лімітед (IndumetLimited) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня 2020 року за позовом Індумет Лімітед (IndumetLimited) до Корпорації «Індустріальний Союз Донбасу» про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня   2020 року
 
У жовтні 2019 року Індумент Лімітед (Indumet Limited) звернулося до суду із заявою про надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня 2020 року за позовом Індумет Лімітед (Indumet Limited) до Корпорації «Індустріальний Союз Донбасу» (далі - Корпорація «ІСД») про стягнення боргу.
 
Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 28 серпня 2006 між Корпорацією «ІСД»,    у якості позичальника та ABN AmroBank NV, Амстердамська філія, та ABN Amro BankNV, відомий як ЗЕ РОЯЛ БАНК ОФ СКОТЛАНД Н. В., укладений договір про кредитну лінію (далі - початковий договір про кредитну лінію). Кредитна лінія, яка надавалася Корпорації «ІСД», згідно з початковим договором про кредитну лінію, складалася          з позики, що була розділена на два транші: транш А та транш В у сумі                              15 000 000,00 дол. США та 35 000 000,00 дол. США, що разом становить                                 50 000 000,00 дол. США.
 
20 листопада 2013 між Корпорацією «ІСД», РБС та Індумет Лімітед (IndumetLimited) укладений договір про внесення змін та передачу прав щодо початкового договору про кредитну лінію від 28 серпня 2006 року (далі - договір про передачу), метою якого було внесення змін та доповнень до початкового договору про кредитну лінію. У договорі про передачу зафіксований намір РБС, у якості первісного позикодавця передати всі свої права та зобов`язання за документами фінансування, що включали початковий договір про кредитну лінію, на користь Індумет Лімітед (Indumet Limited),     у якості нового позикодавця. Після настання строку оплати обох сум кредиту, Корпорація «ІСД» не здійснила платежів згідно з початковим договором про кредитну лінію, у зв`язку з чим Індумет Лімітед (Indumet Limited) звернулася до арбітражного суду. 
 
05 червня 2020 року арбітражним судом ухвалено рішення про зобов`язання Корпорації «ІСД» виплатити на користь Індумет Лімітед (IndumetLimited) основного боргу у сумі 35 000 000,00 дол. США; відсотки за договором, включаючи відсотки за прострочення платежу, які нараховуються за основний борг до 15 травня 2020 року, при чому загальний розмір таких відсотків становить 13 560 732,55 дол. США; відсотки, які нараховуються на повну суму присуджену до сплати з дати винесення цього рішення до дати виплати згідно з обліковою ставкою США у розмірі 3,25 %, яка є ставкою, що діяла на дату винесення рішення, із щорічним нарахуванням; суму          у розмірі 38 810,12 дол. США, що представляє собою суму юридичних витрат, понесених Індумет Лімітед (Indumet Limited) у цьому арбітражному провадженні; суму у розмірі 73 637,64 фунтів стерлінгів плюс ПДВ на суму 12 260,44 фунтів стерлінгів, що представляє собою суму арбітражних витрат.
 
Посилаючись на викладене, Індумент Лімітед (IndumetLimited) просило визнати            і надати дозвіл на виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня 2020 року за позовом компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited) до Корпорації «ІСД»; видати виконавчий лист (виконавчі листи) на примусове виконання остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі          № 194531 від 05 червня 2020 року про стягнення з Корпорації «ІСД» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24068988; місцезнаходження: вул. Орджонікідзе 6,                               м. Краматорськ, Донецька область, 84306, Україна) на користь компанії Індумет Лімітед (назва мовою оригіналу: Indumet Limited, ідентифікаційний код юридичної особи: НЕ 315623; місцезнаходження: Георгіу A54, Галатекс Біч Сентер, Корпус ВЗ. Офіс 124 А, 4047 м. Лімасол, Кіпр (Georgiou A54, Galatex Beach Center, Block B3, office 124 A, 4047 Limassol, Cyprus): 
-         суми основного боргу у розмірі 35 000 000,00 дол. CШA («Основний борг»); 
-         відсотки, включаючи відсотки за прострочення платежу, які нараховуються на Основний борг до 15 травня 2020 року, при чому загальний розмір таких відсотків становить 13 560 732,55 дол. США; 
-         відсотки, які нараховуються на повну суму присуджену до сплати з дати винесення арбітражного рішення до дати виплати згідно з обліковою ставкою США у розмірі 3,25 %, яка є ставкою, що діяла на дату винесення арбітражного рішення, із щорічним нарахуванням; 
-         юридичні витрати у розмірі 38 810,12 дол. США, понесені компанією Індумет Лімітед (IndumetLimited) в арбітражному провадженні; 
-         арбітражні витрати у розмірі 73 637,64 фунтів стерлінгів, тобто 61 377,20 фунтів стерлінгів плюс ПДВ на суму 12 260,44 фунтів стерлінгів, що визначені Лондонським міжнародним арбітражним судом.
 
Ухвалою Київського апеляційної суду від 15 березня 2021 року у задоволенні заяви Індумент Лімітед (Indumet Limited) відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив із того, що Корпорація «ІСД»                   є юридичною особою, створеною за законодавством України, місцем знаходження якої є: вул. Орджонікідзе, 6, м. Краматорськ, Донецька область, Україна, 84306. Дані про наявність у цієї юридичної особи філій та представництв у Великій Британії матеріали справи не містять. Звертаючись до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду             у справі № 194531 від 05 червня 2020 року, заявник не надав доказів повідомлення відповідача про призначення арбітрів і про час та місце арбітражного розгляду справи. Зі змісту рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі          № 194531 від 05 червня 2020 року вбачається, що відповідач не брав участі в цьому арбітражному провадженні, свого представника не призначав.
 
Згідно зі встановлених арбітражним судом обставин, направлення поштової кореспонденції безпосередньо Лондонським міжнародним арбітражним судом за допомогою кур`єрською службою Fedex не вказує про обізнаність відповідача про арбітражний розгляд справи, оскільки кур`єрська служба не змогла доставити листи на жодну з адрес відповідача, а останній не надіслав до арбітражного суду жодної відповіді.Також, не є належним повідомленням відповідача про розгляд справи            у Лондонському міжнародному арбітражному суді через ОСОБА_1, оскільки як зазначено в арбітражному рішенні, відповідач не призначив свого представника             і таких доказів не надано і до Київського апеляційного суду.
 
Надіслання процесуальних арбітражних документів електронною поштою на електронну адресу Корпорації «ІСД» та за допомогою факсу теж не може вважатись належним повідомленням про розгляд арбітражного спору, оскільки відсутні докази подання сторонами у справі Лондонського міжнародного арбітражного суду заяв про обмін процесуальними документами з вказаним арбітражем засобами електронного та телефонного (факсимільного) зв`язку. Аналогічна правова позиція щодо повідомлення відповідача у арбітражній справі електронним та телефонним зв`язком висловлена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2020 року у справі                  № 824/70/19.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У квітні 2021 року Індумент Лімітед (IndumetLimited) подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційної суду від 15 березня 2021 року, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення про задоволення заяви, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права. Вказує на те, що в додатку № 4 до заяви про визнання арбітражного рішення Індумет Лімітед (Indumet Limited) надано нотаріально завірену копію легалізованого листа Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09 вересня 2020 року щодо відправки Корпорації «ІСД» повідомлення про призначення арбітрів у арбітражній справі № 194531 із засвідченим перекладом на українську мову. Арбітражним рішенням підтверджується факт вручення кур`єрською службою Fedex листа від імені складу Лондонського міжнародного арбітражного суду безпосередньо Корпорації «ІСД». У зазначеному контексті підлягає врахуванню висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25 квітня 2018 року у справі                       № 800/547/17.  
 
В апеляційній скарзі також міститься посилання на те, що, розглядаючи вказану заяву компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited), суд самостійно, з власної ініціативи дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви                 з огляду на відсутність, на думку суду, підтвердження факту належного повідомлення Корпорації «ІСД» про арбітражний розгляд справи, що суперечить пункту б) частини першої статті 478 ЦПК України. за відсутності відповідного прохання з боку Корпорації «ІСД» як сторони, проти якої спрямована заява про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення, суд позбавлений права самостійно досліджувати обставини повідомлення сторони про арбітражний розгляд справи. 
 
У вересні 2021 року Індумент Лімітед (Indumet Limited) подано письмові пояснення,      у яких наголошувало, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача. Аналогічна позиція неодноразово викладалась Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, у тому числі, у постановах від 04 квітня 2019 року         у справі № 796/116/2018 та від 07 лютого 2019 pоку у справі № 796/33/2018. Враховуючи наведений висновок Верховного Суду, саме Корпорація «ІСД» зобов`язана була під час розгляду цієї справи Київським апеляційним судом                   з посиланням на належні та допустимі докази довести, що її не було повідомлено про арбітражний розгляд, за результатами якого ухвалено арбітражне рішення. Проте Корпорація «ІСД», будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду цієї справи, не скористалась своїм правом та не надала до суду жодних пояснень або заперечень проти задоволення заяви.
 
Встановлені судовими рішеннями обставини перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Корпорацією «ІСД» у період із 16 січня 2012 року по 01 травня 2020 року та зайняття ним посади директора правового департаменту є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню в межах цієї справи. 
 
Позиція Верховного Суду 
 
Частиною другою статті 24 ЦПК Українипередбачено, що Верховний Суд переглядає   в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Зазначене кореспондується із положенням частини другої статті 351 ЦПК України, якою врегульовано перелік судів апеляційної інстанції.
 
Частиною першою статті 367 ЦПК Українивизначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Індумет Лімітед (Indumet Limited) - адвоката Мосунова Ю. А., який з`явився у судове засідання та підтримав доводи викладені у його апеляційній скарзі, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, оскільки його ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
 
Представник Корпорації «ІСД» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням, направленим на адресу а/с 3492, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, тобто адресою арбітражного керуючого Корпорації «ІСД».  
 
Обставини, встановлені в рішенні суду першої інстанції
 
Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між Корпорацією «ІСД», РБС та компанією Індумет Лімітед (Indumet Limited) укладений договір про внесення змін та передачу прав щодо початкового договору про кредитну лінію від 28 серпня              2006 року.
 
У Преамбулі зазначено, що цей договір є додатковим та на його підставі вносяться зміни до договору від 28 серпня 2006 року про кредитну лінію на суму                              50 000 000,00 дол. США, укладеного позичальником і початковим позикодавцем «початковий договір про кредитну лінію») (п. А).
 
Станом на дату укладення цього договору, сума позикової лінії, одержана і не повернута позичальником, становить 35 000 000,00 дол. США. Позичальник планує повернути у повному обсязі суми, які належать до сплати від нього за договором про кредитну лінію не пізніше 18 лютого 2014 року. Із метою уникнення сумнівів, дати остаточної оплати, передбачені початковим договором про кредитну лінію залишаються чинними у повному обсязі і не будуть продовжені, незважаючи на зміни, внесені цим договором (п. В Преамбули).
 
У Договорі про передачу також був зафіксований намір РБС, у якості «первісного позикодавця», передати всі свої права та зобов`язання за документами фінансування (що включали початковий договір про кредитну лінію) на користь Індумет Лімітед (Indumet Limited), у якості «нового позикодавця» (п. С Преамбули).
 
Сторони досягли згоди про внесення змін до початкового договору про кредитну лінію на умовах, встановлених у цьому договорі (п. DПреамбули).
 
18 листопада 2019 року Індумет Лімітед (Indumet Limited), посилаючись на невиконанням Корпорацією «ІСД» своїх зобов`язань за початковим договором про кредитну лінію від 28 серпня 2006 року, ініціювала арбітражне провадження проти Корпорації «ІСД» (як відповідача), направивши Реєстратору Лондонського міжнародного арбітражного судуписьмове прохання про розгляд справи в арбітражі, згідно зі статтею 1 Регламенту Лондонського міжнародного арбітражного суду.
 
Згідно із статтею 5 Регламенту Лондонського міжнародного арбітражного суду,           08 січня 2020 року Лондонський міжнародний арбітражний судпризначив доктора Галину Жукову («Жукова Лігал», 4, рю Чалгрін, 75116 м. Париж, Франція), Анжеліну Велш , (Судова палата Ессекса, 24 Лінкольнз Інн Філдз, м. Лондон, Великобританія, раніше Матрікс Чемберз) та Девіда Саттона, Твенті Ессекс, 20 Ессекс Стріт, м. Лондон, WC2R 3AL, Великобританія у якості складу арбітражу, що здійснював розгляд спору під головуванням Девіда Саттона.  
 
05 червня 2020 року у м. Лондон (Великобританія), склад арбітражного суду Лондонського міжнародного арбітражного суду виніс арбітражне рішення проти Корпорації «ІСД» у справі №194531 та постановив, що:
-      Корпорація «ІСД» зобов`язана виплатити на користь компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited) невиплачену суму основного боргу у розмірі                                35 000 000,00 дол. США «основний борг»;
-      Корпорація «ІСД» зобов`язана виплатити на користь компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited) відсотки за договором, включаючи відсотки за прострочення платежу, які нараховуються на основний борг до 15 травня 2020 року, при чому загальний розмір таких відсотків становить 13 560 732,55 дол. США;
-      Корпорація «ІСД» зобов`язана виплатити на користь компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited) відсотки, які нараховуються на повну суму присуджену до сплати з дати винесення цього арбітражного рішення до дати виплати згідно            з обліковою ставкою США у розмірі 3,25 %, яка є ставкою, що діяла на дату винесення цього арбітражного рішення, із щорічним нарахуванням;
-      Корпорація «ІСД» зобов`язана виплатити на користь компанії Індумет Лімітед (Indumet Limited) суму у розмірі 38 810,12 дол. США, що представляє собою суму юридичних витрат, понесених компанією Індумет Лімітед (IndumetLimited) в арбітражному провадженні;
-      Корпорація «ІСД» зобов`язана виплатити на користь компанії Індумет Лімітед (IndumetLimited) суму у розмірі 73 637,64 фунтів стерлінгів і шістдесят чотири пенси), тобто 61 377,20 фунтів стерлінгів плюс ПДВ на суму 12 260,44 фунтів стерлінгів, що представляє собою суму арбітражних витрат, визначених Лондонським міжнародним арбітражним судом.
 
У рішенні також зазначено, що це арбітражне рішення є остаточним щодо всіх питань, визначених у ньому, а всі інші запити та вимоги відхиляються.
 
Щодо повідомлення про розгляд справи в арбітражі 
 
Суд першої інстанції, відмовляючи у наданні дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду, виходив із того, що матеріалам цивільної справи підтверджено факт неналежного повідомлення Корпорації «ІСД» про арбітражний розгляд справи. Заявник не надав доказів повідомлення боржника про призначення арбітрів, про час та місце арбітражного розгляду справи.
 
Верховний Суд не погоджується з такими висновками Київського апеляційного суду,   з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнаються та виконуються        в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.
 
Міжнародно-правовою основою визнання та виконання іноземних арбітражних рішень в Україні є Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року (далі - Нью-Йоркська конвенція).
 
Відповідно до пункту (b) частини першої статті V Нью-Йоркської Конвенції у визнанні та виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що сторона, проти якої винесене рішення, не була належним чином повідомленою про призначення арбітра або про арбітражний розгляд чи з інших причин не могла надати свої пояснення. 
 
Аналогічні положення містяться у підпункті б) пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України, якими передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення. 
 
Крім того, пунктом 1 частини першої статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», якою визначено підстави для відмови у визнанні або                 у виконанні арбітражного рішення, передбачено, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.
 
Відповідно, за змістом статті V Нью-Йоркської Конвенції,  статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», статті 478 ЦПК України можливість  відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав неповідомлення про призначення арбітра або про арбітражний розгляд пов`язана виключно з відповідним проханням сторони, проти якої спрямоване рішення міжнародного комерційного арбітражу. 
 
Наведене дає підстави для висновку, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача про визнання та надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду. 
 
Враховуючи те, що представники Корпорації «ІСД» у судовому засіданні у суді першої інстанції участі не приймали, будь-яких заперечень щодо визнання та надання дозволу на виконання запитуваного рішення не заявляли, як-то неповідомлення належним чином про розгляд справи у Лондонському міжнародному арбітражному суді, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви Індумет Лімітед (IndumetLimited) про надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду з підстав ненадання доказів стороною заявника про належне повідомлення боржника про розгляд справи                у арбітражі.  
 
Корпорація «ІСД», будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи у суді першої інстанції, не скористалась своїм правом та не подала до суду заперечень проти задоволення заяви Компанії «Індумет Лімітед» (IndumetLimited) про визнання арбітражного рішення, зокрема в частині доводів про неналежне повідомлення Корпорації «ІСД» про арбітражний розгляд. 
 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з огляду на те, що її постановлено при  неправильному застосуванні положень статті V Нью-Йоркської Конвенції,  пункту 1 частини першої статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», підпункту б) пункту 1 частини першої статті 478 ЦПК України. 
 
Щодо наявності інших підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання
рішення міжнародного комерційного арбітражу, які перевіряються судом ex officio
 
За частиною другою статті V Нью-Йоркської конвенції у визнанні і приведенні до виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій проситься визнання і виконання, вважатиме, що: (a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, (b) або визнання і приведення до виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.
 
Підстави, наведені в частин другій статті V Нью-Йоркської конвенції, охороняють публічні інтереси держави, в якій подано клопотання про примусове виконання, та, відповідно, суди вправі використовувати їх ex officio, тобто в силу власних зобов`язань суду держави, після подання заяви про визнання й звернення до виконання арбітражного рішення.
 
Указане положення Конвенції відповідно відображено у пункті 2 частини першої статті 478 ЦПК України, за змістом якого суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщовизнає, що:           а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.
 
Тобто суд самостійно зобов`язаний перевірити наявність (відсутність) підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу для виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті    478 ЦПК України, незалежно від того, чи наявні відповідні заперечення сторони, проти якої спрямовано рішення арбітражного суду. 
 
У цій справі, Верховний Суд як суду апеляційної інстанції, повинен перевірити, чи міг спір між Компанією «Індумет Лімітед» (Indumet Limited) та Корпорацією «ІСД» бути переданим на вирішення до Лондонського міжнародного арбітражного суду з огляду на його предмет, і чи визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України.
 
Щодо арбітрабельності спору, переданого на вирішення міжнародного комерційного арбітражу
 
Вирішуючи питання арбітрабельності спору, що виник між Компанією «Індумет Лімітед» (Indumet Limited) та Корпорацією «ІСД», Верховний Суд виходить з такого.
 
Арбітражна угода зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме           у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. 
 
Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень             і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина 1 статті ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір                           і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ. 
 
Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження).                     У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності                  в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди). (Див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 березня 2020 року в справі № 920/241/19). 
 
За обставинами, встановленими у цій справі, згідно з пунктом 38.1 договору, укладеному між Компанією «Індумет Лімітед» (Indumet Limited) та Корпорацією «ІСД», всі спори, що виникають за цим договором або у зв`язку з ним (у тому числі спори щодо існування, чинності або припинення дії договору чи наслідків визнання його нікчемним) передаються на розгляд та знаходять своє остаточне вирішення                            у арбітражні відповідно до Арбітражного регламенту Лондонського міжнародного арбітражного суду («ЛМАС»). Колегія суддів складається з трьох арбітрів, призначених відповідно до Регламенту. Місце проведення арбітражного провадження - м. Лондон (Англія), мова арбітражного провадження - англійська мова. Виключається юрисдикція судів Англії відповідно до Розділів 45 та 69 Закону про арбітраж  в редакції 1996 року. 
 
Таким чином, спір з приводу виконання договору, укладеного між Компанією «Індумет Лімітед» (Indumet Limited) та Корпорацією «ІСД», міг бути переданий на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, що свідчить про арбітрабельність спору. 
 
Наведене обумовлює відсутність підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання запитуваного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 05 червня 2020 року, оскільки спір належав до компетенції Лондонського міжнародного арбітражного суду відповідно до арбітражного застереження, сформульованого у пункті 38.1 договору. 
 
Щодо дотримання публічного порядку (orde public) України
 
Суди зобов`язані здійснювати перевірку того, чи призведе до порушення публічного порядку України саме визнання і звернення до виконання арбітражного рішення.
 
Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.
 
Застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення,                    є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави. Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності                               й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості                      і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів. У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який                  з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах. Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини               і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.  (дивись постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня    2019 року в справі № 761/39565/17).
 
Визначаючи зміст поняття «публічний порядок», варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі            у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися, за винятком надзвичайних обставин.
 
Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно                з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі; (Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.
 
Обставини, встановлені рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України, вказане рішення ухвалено виключно щодо боржника Корпорації «ІСД», як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому Верховний Суд, як суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що виконання зазначеного рішення, яке поширює свою дію тільки на боржника, не суперечить публічному порядку України. 
 
Спірні правовідносини у межах розгляду цієї справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), з яких не вбачається застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України.
 
Висновки за результатами перегляду справи у апеляційному порядку 
 
Відповідно до частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
В оцінці доводів апеляційної скарги Верховний Суд врахував, що питання щодо визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регулюється Нью-Йоркською конвенцією. Відповідно до статті 6 Закону України «Про правонаступництво України»Україна підтвердила свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Нью-Йоркська Конвенція набрала чинності для України 10 січня 1961 року.
 
У частині першій статті І Нью-Йоркської конвенції передбачено, що цей міжнародний договір застосовується до визнання і виконання арбітражних рішень, постановлених на території іншої держави, ніж держава, де запитуються їх визнання і виконання, за спорами, сторонами в яких можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Її належить застосовувати також щодо арбітражних рішень, які не вважаються внутрішніми рішеннями у тій державі, де запитуються їх визнання та виконання.
 
За правилами статті ІІ цієї Конвенції кожна договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж всі або будь-які спори, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Термін «письмова угода» включає арбітражне застереження в договорі або арбітражну угоду, підписану сторонами, або відображається в обміні листами або телеграмами.
 
Відповідно до статті ІІІ Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові та виконує їх відповідно до процесуальних норм тієї території, де запитуються визнання та виконання цих рішень, на умовах, викладених у статтях Конвенції.
 
Відповідно до статті 474 ЦПК Українирішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
 
Верховний Суд під час розгляду справи керується тим, що клопотання про визнання    і надання дозволу на виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів національні суди розглядають у визначених законом процесуальних межах, відповідно національні суди не можуть вдаватися до оцінки правильності цих рішень по суті. 
 
Встановивши, що Компанія «Індумет Лімітед» (Indumet Limited) звернулася із заявою про визнання та надання дозволу на виконання остаточного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня 2020 року, ухваленого у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України, на час звернення «Індумет Лімітед» (IndumetLimited) до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі № 194531 від 05 червня 2020 року, яке є остаточним для сторін та підлягає виконанню, договір, який містить арбітражне застереження недійсним не визнавався, виконання арбітражного рішення не порушує публічний порядок України та винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, Верховний Суд приходить висновку про наявність підстав для визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання. Підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання запитуваного рішення судом не встановлено. 
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до частини другої статті 351 ЦПК України Верховний Суд переглядає            в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції. 
 
Згідно з частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК Українисудовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Отже, з Корпорації «ІСД»на користь Індумент Лімітед (IndumetLimited) підлягає стягненню судовий збір за подання заяви про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у розмірі 1 051,00 грн та апеляційної скарги              у розмірі 1 576,50 грн, а всього 2 627,50 грн.
 
Керуючись частиною другою статті 351, статтею 374, 375, 376, 479, 381, 382, 384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Індумент Лімітед (IndumetLimited) задовольнити. 
 
Ухвалу Київського апеляційної суду від 15 березня 2021 року скасувати та постановити нове рішення. 
 
Заяву Індумент Лімітед (Indumet Limited) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду у справі                 № 194531 від 05 червня 2020 року за позовом Індумет Лімітед (IndumetLimited) до Корпорації «Індустріальний Союз Донбасу» про стягнення боргу, задовольнити.
 
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішенняЛондонського міжнародного арбітражного суду (місце проведення арбітражного провадження: м. Лондон, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) у справі № 194531 від 05 червня 2020 року (склад арбітражу: доктор Галина Жукова, Анжеліна Велш, Девід Саттон (головуючий арбітр)) за позовом Індумет Лімітед (IndumetLimited) до Корпорації «Індустріальний Союз Донбасу» про стягнення боргу:
 
«(ii) «ІСД» зобов`язана виплатити на користь «Індумет» невиплачену суму основного боргу у розмірі 35 000 000,00 доларів США (тридцять п`ять мільйонів доларів США) («Основний борг»); 
 
(iii) «ІСД» зобов`язана виплатити на користь «Індумет» відсотки за договором, включаючи відсотки за прострочення платежу, які нараховуються на Основний борг до 15 травня 2020 року, при чому загальний розмір таких відсотків становить 13 560 732,55 доларів США (тринадцять мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч сімсот тридцять два долари США п`ятдесят п`ять центів); 
 
(iv) «ІСД» зобов`язана виплатити на користь «Індумет» відсотки, які нараховуються на повну суму присуджену до сплати з дати винесення цього Рішення до дати виплати згідно з обліковою ставкою США у розмірі 3,25 %, яка є ставкою, що діяла на дату винесення цього Рішення, із щорічним нарахуванням; 
 
(v) «ІСД» зобов`язана виплатити на користь «Індумет» суму у розмірі 38 810,12 доларів США (тридцять вісім тисяч вісімсот десять доларів США та дванадцять центів), що представляє собою суму юридичних Витрат, понесених компанією «Індумет» у цьому арбітражному провадженні; 
 
(vi) «ІСД» зобов`язана виплатити на користь «Індумет» суму у розмірі 73 637,64 фунтів стерлінгів (сімдесят три тисячі шістсот тридцять сім фунтів стерлінгів і шістдесят чотири пенси), тобто 61 377,20 фунтів стерлінгів плюс ПДВ на суму 12 260,44 фунтів стерлінгів, що представляє собою суму Арбітражних витрат, визначених судом ЛМАС».
 
Стягнути з Корпорації «Індустріальний Союз Донбасу» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24068988; місцезнаходження: вул. Орджонікідзе 6, м. Краматорськ, Донецька область, 84306, Україна) на користь компанії Індумет Лімітед (назва мовою оригіналу: Indumet Limited, ідентифікаційний код юридичної особи: НЕ 315623; місцезнаходження: Георгіу А54, Галатекс Біч СеТітер, Корпус ВЗ, офіс 124 А, 4047           м. Лімасол, Кіпр (Georgiou А54, Galatex Beach Center, Block ВЗ, office 124 A, 4047 Limassol, Cyprus) судовий збір за подання Індумент Лімітед (IndumetLimited) заяви про надання дозволу на виконання рішення міжнародного арбітражного суду та апеляційної скарги у розмірі 2 627,50 грн.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                                        Г. І. Усик