Ухвала
 
13 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/26557/20
провадження № 61-12763ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Долина-39» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Долина-39» (далі - ОСББ «Долина-39»), у якому просив стягнути грошові кошти, невиплачені йому при звільненні, мотивуючи вимоги тим, що у період з 15 жовтня 2017 року по 11 червня 2018 року він перебував у трудових відносинах із роботодавцем - ОСББ «Долина-39», а тому заробітна плата повинна була нараховуватись і сплачуватись йому відповідно до КЗпП України.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСББ «Долина-39» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 27 531 грн 83 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 червня 2018 року по 14 квітня 2021 року в розмірі 130 001 грн 29 коп.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСББ «Долина-39» подано апеляційну скаргу.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСББ «Долина-39» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, - відмовлено. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року залишено без змін. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року. Посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої                  статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 
2 270 грн.
У цій справі ціна позову становить 157 533 грн 12 коп., яка станом на 01 січня 
2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн ? 250 = 567 500 грн). 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції 
з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, 
від 19  грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним 
з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду 
і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. 
У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Долина-39» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов