УХВАЛА
 
19 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 761/33621/18
провадження № 61-5484св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання грошового зобов`язання припиненим, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року в складі судді Волошина В. О. та постанову Київського апеляційного суду від  18 лютого 2020 року в складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Мазурик  О. Ф.,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та  просила визнати повністю припиненим її грошове зобов`язання перед ОСОБА_2 на суму 5 639 343, 14 грн, що визначено рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2012 року в справі № 2-1741/12, шляхом проведення часткового зарахування її зустрічних однорідних вимог на  суму 11 156 862, 02 грн до ОСОБА_2 та зменшення її вимог на суму проведеного заліку.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада            2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від         18 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1  залишено без задоволення.
19 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29  листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18  лютого 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі й витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
15 липня 2020 року справа № 761/33621/18 надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в  порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів. 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання грошового зобов`язання припиненим, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019  року та постанову Київського апеляційного суду від  18 лютого 2020 року призначити до судового розгляду колегією у  складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            І. О. Дундар
                                                                                                            Є. В. Краснощоков