ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 липня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9083/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,       
    розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 р. (суддя Семененко М.О) в адміністративній справі №280/9083/20 за позовом ОСОБА_1 до  Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
                   
                                           В С Т А Н О В И В:
    
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги йому як ветерану військової служби, учаснику бойових дій - особі з інвалідністю II групи до 5 травня за 2020 рік; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, особі з інвалідністю II групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.
        В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, в зв`язку з чим має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни. Незважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 р. №3-р/2020,  відповідач протиправно нарахував та виплатив йому грошову допомогу до 5 травня в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов`язавши Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. 
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському  району. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник  просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу скаржник обґрунтовує тим, що Управління виконує функцію виплати допомоги, а не встановлює її розмір. Виплата одноразової грошової допомоги у 2020 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 19 лютого 2020 р. №112. 
Відзив на апеляційну скаргу позивач обгрунтовує доводами, аналогічні тим, що зазначені ним в позовній заяві.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
      Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 09 вересня 2019 р. У 2020 році позивачу виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 3 640,00 грн. 12 листопада 2020 р.   ОСОБА_1  звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району  із заявою про нарахування і виплату йому недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Листом  №01-09/І-586 від 24 листопада 2020 р. Управління повідомило позивача, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році здійснена йому у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №112 від 19 лютого 2020 р.  
         Не погодившись з даними діями відповідача позивач звернувся до суду з позовом.
      Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року в розмірі, передбаченому частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
                Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
               Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян, врегульовані Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
              Відповідно до частини 5 статті 13 вказаного Закону (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 р. №367-XIV) щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком. Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".
В подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 №10-рп/2008 у справі №1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».
Поряд із цим, правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня з 01 січня 2015 р. були врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України який визначав, що норми і положення, зокрема статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
На реалізацію приписів цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19 лютого 2020 р. №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" якою передбачено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4 120,00 грн; II групи - 3 640,00 грн; III групи - 3 160,00 грн.
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 р. у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення, зокрема, статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів. 
Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Регулювання таким чином відносин у сфері надання пільг ветеранам війни, спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні норми статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.
Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, з 27 лютого 2020 р. норми і положення, зокрема статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підлягають застосовуванню в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 р. №367-XIV, частиною 5 якої встановлено, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня, зокрема для інвалідів II групи виплачується у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком.
    
    Вищенаведене відповідає правовому висновку Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладеному у рішенні від 29 вересня 2020 р. у зразковій справі №440/2722/20 (провадження №Пз/9901/14/20), яке  залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 р..
     Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
       Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                     
                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 р. в адміністративній справі №280/9083/20 - залишити без змін.
      Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 липня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.       

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук