ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 вересня 2021 року
м. Харків

справа № 619/3272/20
провадження №22-ц/818/5043/21

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року, постановлене під головуванням судді Остропілець Є.Р., в залі суду в місті Харкові,-
в с т а н о в и в :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року -  задоволено. Шлюб, зареєстрований 22 липня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Стягувати з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року виправлено описку допущену в заочному рішенні Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року, а саме у третьому абзаці резолютивної частини рішення вважати правильну дату, з якої слід стягувати аліменти, «06 липня 2020 року».
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття та в порядку п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України призупинити розгляд справи до вирішення питання з ким з батьків будуть проживати діти.
Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки стороною відповідача на адресу суду було подано заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. За таких обставинах, була відсутня складова умов проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення було неможливе. А тому вважає, що суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення в загальному порядку. Також зазначає, що існували об`єктивні причини, які унеможливлювали розгляд цієї справи до розгляду іншої справи про визначення місця проживання дітей. При цьому, на даний час, судом не винесено рішення, з ким будуть проживати діти. Дана обставина слугувала підставою для зупинення провадження в даній справі в частині вирішення питання про стягнення аліментів, яка передбачена п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України. Однак, зазначену вимогу закону судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення не було виконано, що призвело до порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей у зв`язку з цим повинен надавати кошти на їх утримання.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Оскільки заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року оскаржується лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.
Судом встановлено, що з 22 липня 2006 року  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис - №1227 (а.с.05). 
Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на повному її утриманні. 
Як на підставу позовних вимог,  ОСОБА_1  посилалась на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2006 року. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні стосунки між ними не склалися, в сім`ї часто виникали сварки, непорозуміння в поглядах на різні життєві ситуації. Постійні конфлікти призвели до втрати почуттів. Сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суперечок про розподіл спільного майна не мають. На примирення позивач не згодна, тому просить шлюб розірвати. Крім того, відповідач не надає будь-якої допомоги, необхідної для утримання та виховання спільних неповнолітніх дітей, тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей. 
Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року позивачкою не оскаржується та переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей.
Згідно ст. 211, 223 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням учасників справи. Суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24 липня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом (а.с.20); справа призначена до розгляду.
Судовий розгляд у справі неодноразово відкладався з різних причин.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року сторонам у справі надавався строк для примирення - три місяці. 
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не мав права ухвалювати заочне рішення, оскільки відповідачем на адресу суду було подано заяву про розгляд справи без участі відповідача колегією суддів не приймається до уваги, оскільки вказана заява не містить посилань на поважність причин неявки відповідача або повідомлень про причини його неявки.
Апеляційна скарга не містить посилань на неналежне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання.
Таким чином заочне рішення судом ухвалено у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. При цьому визначений судом розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Доводи апелянта про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення судом іншої справи про визначення місця проживання дітей, оскільки у випадку визнання місця проживання дітей разом з батьком, стягнення аліментів стане неправомірним, і як наслідок порушення судом п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, колегією суддів не приймаються до уваги, є безпідставні та суперечать вимогам процесуального закону.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Разом з тим відповідно до ч. 2 ст.252 ЦПК України  не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.
Таким чином, наведена норма закону містить пряму заборону суду зупиняти провадження у справі про стягнення аліментів.
Крім того слід зазначити що нормами СК України закріплено право на звернення до суду про стягнення аліментів незалежно від наявності зареєстрованого чи розірваного шлюбу.
За приписами ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Заочне  рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
  Головуючий:                                                                                 О.В. Маміна
  Судді:                                                           Н.П. Пилипчук
                                                     О.Ю. Тичкова